Справа № 161/17097/24 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/139/26  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Савчук О. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – Цокало Тетяни Михайлівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом.
Покликалось на те, що 29 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://miloan.ua/), було укладено електронний договір про споживчий кредит № 8766443, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 16000 грн.
Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на запропоновані товариством умови кредитного договору, підписавши цей договір через електронне повідомлення-одноразовий ідентифікатор та отримавши кредитні кошти на вказаний ним же рахунок.
Також позивач вказував, що 27 лютого 2024 року між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та ним було укладено договір факторингу № 27022024. Відповідно до умов цього договору до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість на загальну суму 58048 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 16000 грн, заборгованості за відсотками – 40448 грн, заборгованості за комісією – 1600 грн.
Крім того позивач зазначав, що 08 листопада 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» » та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04348-11/2023 підписаний електронним підписом позичальника за допомогою використання останнім одноразового ідентифікатора. 
Згідно з умовами цього договору кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 3000 грн..
28 травня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28052024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема і до відповідача ОСОБА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором, утворилася заборгованість на загальну суму 18225 грн, з яких: 3000 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 15225 грн – сума заборгованості за відсотками
Також позивач зазначав, що 29 жовтня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитні договори № 40592-10/2023 та № 40641-10/2023, згідно з умовами яких відповідач отримав кредити відповідно у розмірах 12000 грн, та 8000 грн. Дані кредитні договори підписані електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільного телефону, про що свідчать умови цих кредитних договорів, адреса, реквізити та підписи сторін.
Після чого 21 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21032024. Відповідно до умов цього договору до нього перейшло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами, укладеними між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за вказаними кредитними договорами, утворилася заборгованість за кредитним договором № 40592-10/2023 в розмірі 55500 грн, з яких: 12000 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 43500 грн – сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 40641-10/2023 в розмірі 37000 грн, з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 29000 грн – сума заборгованості за відсотками.
Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 позичені грошові кошти не повернув і відсотки та комісію за користування отриманими кредитними коштами не сплачував, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив суд стягнути з останнього на свою корить заборгованість на загальну суму 45549 грн 54 коп., а саме:
- за кредитним договором № 8766443 від 29 жовтня 2023 року в розмірі 58048 грн, з яких: 16 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 40448 грн -сума заборгованості за відсотками, 1600 грн - сума заборгованості за комісією;
- за кредитним договором № 04348-11/2023 від 08 листопада 2023 року в розмірі 18225 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 15225 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 40592-10/2023 від 29 жовтня 2023 року в розмірі 55500 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 43500 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 40641-10/2023 від 29 жовтня 2023 року в розмірі 37000 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 29000 грн - сума заборгованості за відсотками.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за: 
- кредитним договором № 8766443 від 29 жовтня 2023 року в розмірі 58048 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі – 16000 грн, заборгованості за відсотками – 40448 грн, заборгованість за комісією – 1600 грн;
- кредитним договором № 04348-11/2023 від 08 листопада 2023 року, в розмірі 18225 грн, з яких: 3000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 15225 грн – сума заборгованості за відсотками.
- кредитним договором № 40592-10/2023 від 29 жовтня 2023 року, в розмірі 55500 грн, з яких: 12 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 43500 грн. – сума заборгованості за відсотками;
- кредитним договором № 40641-10/2023 від 29 жовтня 2023 року, в розмірі 37000 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 29000 грн – сума заборгованості за відсотками.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував того, що надані позивачем на підтвердження набуття ним права грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між кредитодавцями та його довірителем, як позичальником, докази не є належними і допустимими та не підтверджують обставин, які суд вважав встановленими.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» просив оскаржуване відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_1 , уклавши кредитні договори, отримані кредитні кошти та відсотки за користування грошима не повернув, то вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості з останнього є підставними і обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.
Такі висновки суду є правильними.
Встановлено, що 29 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8766443, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов вказаного кредитного договору, товариство надало позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 16000 грн, строком на 105 днів з 29 жовтня 2023 року, який складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період становить 15 днів із процентною ставкою - 1,65 % і настає з дати видачі кредиту та поточний період становить 90 днів із процентною ставкою – 3,50 % та настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду.
Згідно з п.п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 1600 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредит.
Пунктом 2.1 договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки вказаної позичальником.
У день укладення кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 16000 грн.
Згідно договору факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Зокрема за умовами вказаного договору факторингу позивач набув право вимоги, серед інших, до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 8766443 від 29 жовтня 2023 року на суму заборгованості 58048 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі – 16 000 грн., заборгованості за відсотками – 40448 грн., заборгованості за комісією – 1600 грн.
Також встановлено, що 08 листопада 2023 року, між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04348-11/2023, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 3000 грн, з процентною ставкою – 2,50 % за добу, строком на 360 днів. Який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора.
У подальшому 28 травня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28052024, згідно умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права щодо прав вимог до боржників вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 28 травня 2024 року до договору факторингу № 28052024 від 28 травня 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 04348-11/2023 в розмірі 18225 грн., з яких: 3000 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 15225 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Крім того встановлено, що 29 жовтня 2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитні договори № 40592-10/2023 та № 40641-10/2023 відповідно до умов яких відповідач отримав кредити в сумі 12000 грн та 8000 грн відповідно, строком на 360 днів, з процентною ставкою – 2,50 % в день. Вказані договори було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора.,
У подальшому 21 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21032024, згідно умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 21 березня 2024 року до договору факторингу № 21032024 від 21 березня 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 40592-10/2023 в розмірі 55500 грн., з яких: 12000 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 43500 грн. – сума заборгованості за відсотками та кредитним договором № 40641-10/2023 в розмірі 37000 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 29000 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Кредитні договори, укладені між первісними кредиторами ТОВ «Мілоан», ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «Аванс Кредит» і відповідачем ОСОБА_1 , як і договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у встановленому порядку недійсними не визнавались, а тому, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Зокрема, судом було встановлено факти укладення вищевказаних кредитних договорів в електронній формі, які були підписані позичальником ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки. Дані кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.
Всупереч умов укладених кредитних договорів, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених цими договорами, відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази укладання договорів відступлення права вимоги, спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом першої інстанції доказами, які підтверджують факт переходу до позивача права грошової вимоги щодо відповідача ОСОБА_1 ..
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеними кредитними договорами, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорах строки отримані у кредит грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка підлягає до стягнення.
Отже, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про підставність вимог позивача ґрунтуються на повно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є посилання в рішенні суду і яким суд дав вірну правову оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2025 рок залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді