ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/626/26 Справа № 202/11190/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 та її захисника Мисечко К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Мисечко Катерини Олександрівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
на постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що водій ОСОБА_1 28 вересня 2025 року об 11 годині 55 хвилин в м. Дніпрі по пр. Слобожанський 630, керувала автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з автомобілем Шкода д.н.з. НОМЕР_2 , після чого поїхала з місця події, чим порушила вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, і скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови через допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що розгляд справи судом проведено на відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим було допущено істотне порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , що у свою чергу позбавило її можливості надати усні пояснення з приводу обставин правопорушення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується її прав та обов`язків, у порядку, передбаченому законом, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені законом.
При ухваленні рішення по справі суд першої інстанції не дослідив безпосередньо в судовому засіданні та не виклав у постанові наявні у матеріалах справи докази, а також не обґрунтував та не вмотивував належним чином свої висновки у постанові.
Так, ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнає, оскільки моменту вчинення ДТП вона не помітила і не усвідомлювала, що відбулось пошкодження іншого транспортного засобу, а відтак у неї не було умислу на залишення місця ДТП. Вона їхала по своїй смузі, однак прямий напрямок було заблоковано, вона об`їхала перешкоду, при цьому пошкодження транспортного засобу потерпілого не побачила. Дуже поспішала, так як везла хворого сина у лікарню, умислу залишати місце ДТП не було, оскільки оцінила свій маневр безпечним. Про факт ДТП дізналася через декілька днів від поліції.
Відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення пункту 2.10А Правил дорожнього руху, однак при судовому розгляді справи не встановлено будь-яких порушень зазначеного пункту Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 , про які вказано у протоколі, оскільки вона не була обізнана про вчинення нею ДТП та не мала умислу на залишення місця пригоди.
На відеозапису, який є в матеріалах справи не вбачається, що між автомобілями відбулося зіткнення. У матеріалах справи відсутні докази пошкодження автомобіля потерпілого. Однак відеозапис не було досліджено у ході судового розгляду.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним доказом у даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
Окрім того захисник зазначає, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться син - інвалід 3 групи, який постійно потребує обстеження та лікування, у зв`язку з чим позбавлення її права керування транспортним засобом позбавляє її можливості возити сина до лікарні.
На підставі наведеного адвокат просить постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 24.12.2025 скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 та її захисник Мисечко К.О. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Додатково звертали увагу на відсутність доказів наявності умислу у ОСОБА_1 на вчинення даного правопорушення, оскільки вона не відчула зіткнення з іншим автомобілем, а отже не усвідомлювала, що стала учасником ДТП і тому не мала навмисного бажання залишити місце ДТП. 
Водночас сторона захисту просила врахувати наявність у ОСОБА_1 сина, який є має інвалідність 3 групи, тому потребує постійного обстеження та лікування, у зв`язку з чим позбавлення права керування транспортним засобом позбавляє її можливості возити сина до лікарні. Сама ОСОБА_1 у грудні 2025 року перенесла закритий перелом гомілки, тому їй важко пересуватися без автотранспорту. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, адміністративного провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано у повному обсязі.
Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, пославшись при цьому на належні та допустимі докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення; протокол огляду місця події; схему з місця події; пояснення водія ОСОБА_2 .
Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 497426 від 29.10.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 , 28.09.2025 об 11.55 годин в м. Дніпро, проспект Слобожанський 630, водій автомобіля Мазда, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з автомобілем Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого поїхала з місця події, чим порушила вимоги п.2.10а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено “не згодна з правопорушенням”.
Вказано, що тимчасово документи не вилучалися, посвідчення водія показано через систему «Дія».
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, про що у відповідній графі наявний власноручний підпис ОСОБА_1 .
Протокол підписано працівником поліції, який його складав та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.1).

З електронного рапорту інспектора поліції убачається, що 28.09.2025 об 11.58 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.09.2025 об 11.57 годині за адресою: Дніпровський район, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 98, автомобіль Мазда темно-синього кольору д.н.з. НОМЕР_3 зачепив автомобіль заявника і поїхав у бік виїзду з міста, не зупиняючись. Автомобіль заявника — Шкода суперб, д.н.з. НОМЕР_2 . Заявник ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_2  наданих працівникам поліції, 28.09.2025 об 11.55 годині він, керуючи автомобілем Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 , їхав в м. Дніпро по проспекту Слобожанському, на перехресті пр. Слобожанський та вул. Петра Яценка, в районі будинку № 89, водій автомобіля Мазда темно-синього кольору ХБ д.н.з. НОМЕР_4 (крайніх букв не запам`ятав), не надала дорогу, у зв`язку з ремонтними роботами на її полосі, не включила поворот, скоїла ДТП та поїхала. 
ОСОБА_2 рухався зі сторони вул.Калинової по пр. Слобожанському в сторону вул. Холодильної. Рухався у другому ряду, не змінюючи напрямок руху. Автомобіль, який рухався з лівого боку від нього у попутному напрямку, почав перестроюватися в сторону ОСОБА_2 , не надавши останньому перевагу, скоїв зіткнення та поїхав у напрямку вулиці Совхозна. За кермом автомобіля була жінка (а.с.6).

У схемі місця ДТП від 28.09.2025 відображено розташування автомобіля Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП, напрямок руху автомобілів-учасників пригоди, місце їх зіткнення. 
Зафіксовано наявність огородження вздовж ділянки дорожніх робіт, огородження вздовж розділових смуг, наявність дорожньої розмітки 1.5, 1.14.1, наявних дорожніх знаків, ЛЕП 6.30.
Зазначено, що ДТП вчинене при денному освітлення, стан дорожнього покриття сухий, наявне пішохідне огородження вздовж тротуару або розділювальної смуги, наземний пішохідних перехід з дорожніми знаками та розміткою, горизонтальна розмітка проїжджої частини, наявний працюючий світлофорний об`єкт. Недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП – немає.
Також у схемі місця ДТП відображено, що автомобіль Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП отримав пошкодження ЛФП передньої та задньої лівих дверей.
Встановлено, що інший учасник ДТП — автомобіль Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .
В графі «Вид пригоди» вказано «зіткнення».
Схема місця ДТП підписана працівником поліції, який її складав, а також учасником події — водієм ОСОБА_2 без будь-яких зауважень (а.с.7).

Згідно рапорту інспектора взводу № 1 УПП в Дніпропетровській області, 28.09.2025 під час патрулювання об 11.53 годині було отримано виклик на планшет про ДТП без травмованих, яка сталась на проспекті Слобожанському, 98 в м. Дніпро.
Прибувши на місце встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по пр. Слобожанський зі сторони вул. Калинової в сторону вул. Холодильної. У другому ряду з лівого боку у попутному напрямку їхав автомобіль Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого була жінка, яка здійснювала об`їзд перешкоди, в результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів. Після цього автомобіль Мазда поїхав у напрямку вул. Совхозної (а.с.8).

Також в матеріалах справи наявна фототаблиця, на якій зафіксовано розташування автомобіля Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 на проїжджій частині після ДТП та пошкодження, отримані транспортним засобом у результаті ДТП (а.с.9).

Відповідно до копії протоколу серії ЕПР1 № 497420, складеного 29.10.2025 щодо ОСОБА_1 , 28.09.2025 об 11.55 годин в м. Дніпро, пр. Слобожанський, 630, водій автомобіля Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на автомобіль Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого було завдано матеріальних збитків. Травмованих осіб немає. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п.13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.11).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку наявним доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП. Тому апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст. 252 КУпАП щодо всебічної оцінки доказів, є необґрунтованими. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.122-4 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
У апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.
Відповідно до п.2.10а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Апеляційний суд зауважує, що порушенню водієм ОСОБА_1 вимог п.2.10а ПДР передувало настання події ДТП.
Так, захисником в апеляційний скарзі зазначено, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнає, оскільки вона не помітила моменту ДТП, не усвідомлювала, що відбулось пошкодження іншого транспортного засобу, а відтак у неї не було умислу на залишення місця ДТП. Також адвокат зазначила, що ОСОБА_1 їхала по своїй смузі, однак прямий напрямок було заблоковано через ремонтні роботи, тому ОСОБА_1 об`їхала перешкоду, дуже поспішала, бо везла сину до лікарні. 
Перевіряючи доводи захисту щодо непричетності ОСОБА_1 до вказаної події ДТП, апеляційним судом досліджено обставини даної ДТП та встановлено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10.2025 серії ЕПР1 № 497420, 28.09.2025 об 11.55 годин в м. Дніпро, пр. Слобожанський, 630, водій автомобіля Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на автомобіль Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого було завдано матеріальних збитків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п.13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.11). 
За недотримання вимог п.13.1 ПДР під час події, що сталася 28.05.2025 об 11.55 годин, постановою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 грудня 2025 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (справа № 202/11191/25, провадження № 3/202/4919/2025). 
Вказане судове рішення було оскаржено в апеляційному порядку та залишено без змін згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року (справа №202/11191/25, провадження №33/803/628/26).
З пояснень потерпілого ОСОБА_2 , наданих ним на місці події працівникам поліції, убачається, що 28.09.2025 об 11.55 годині він керував автомобілем Шкода Суперб, д.н.з. НОМЕР_2 , їхав в м. Дніпро по проспекту Слобожанському, на перехресті пр. Слобожанський та вул. Петра Яценка, в районі будинку № 89, водій автомобіля Мазда темно-синього кольору ХБ д.н.з. НОМЕР_4 (жінка) у зв`язку з ремонтними роботами на її полосі, не надала йому перевагу у русі, не включила покажчик повороту, скоїла ДТП та поїхала з місця події (а.с.6). 
Згідно положень ст.122-4 КУпАП підставою адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Виходячи з матеріалів провадження, що були предметом перевірки апеляційного суду, судом першої інстанції правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а саме — залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона була причетна. Це висновок підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 28.09.2025, протоколами про адміністративні правопорушення від 29.10.2025, складеними щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (ЕПР1 № 497420) та за ст. 122-4 КУпАП (ЕПР1 №497426), схемою місця ДТП, фототаблицею до неї, рапортами працівників поліції.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не помітила, що відбулась ДТП; не бачила пошкодження транспортного засобу потерпілого, а тому вона не мала умислу на вчинення інкримінованого правопорушення — є неспроможними та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. 
Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ст.122-4 КУпАП є правильними.
Відтак, доводи апелянта в частині відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.
До такого висновку, враховуючи наведене вище, дійшов апеляційний суд і щодо тверджень адвоката про те, що інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять. 
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
До апеляційних вимог захисника про необхідність закриття провадження щодо ОСОБА_1 слід віднестись критично, позаяк такі вимоги є суб`єктивним висновком сторони захисту, який не підтверджений жодним належним доказом та таким, що суперечить наявним матеріалам провадження.
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, а саме залишення водієм, причетного до ДТП, місця пригоди при обставинах, встановлених постановою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24.12.2025, чим вона порушила вимоги п.2.10а ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт порушення ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, а вказує лише на відсутність умислу на вчинення правопорушення та відсутність доказів її вини.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисником під час апеляційного розгляду надано не було.
Щодо доводів сторони захисту про порушення місцевим судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку із розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, що розгляд адміністративної справи судом першої інстанції було відкладено 17.12.2025 через неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та призначено судове засідання на 11.25 годину 24.12.2025. 
17.12.2025 захисник ОСОБА_1 — адвокат Мисечко К.О. ознайомилась за матеріалами адміністративної справи (а.с.15).
У судове засідання 24 грудня 2025 року ані особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ані її захисник не з`явилися. При цьому останніми не було направлено суду жодних клопотань про відкладення судового засідання чи проведення його в режимі відеоконференції. Тому, враховуючи вимоги щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи; а також враховуючи перебіг строків, передбачених вимогами ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доцільність провести судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого через вимоги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. 

Разом з цим апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог закону під час вирішення питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з огляду на таке.
За змістом ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Санкція ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. 
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, суд послався на характер вчиненого правопорушення і особу правопорушника, та прийшов до висновку, що саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім задля її виховного впливу і запобігання вчинення нею нових правопорушень.
При цьому, за наявності в санкції ст.122-4 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.
Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.
Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , хоча свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, однак її дії не призвели до негативних наслідків, вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, має на утриманні сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має інвалідність 3 групи, тому потребує постійного обстеження та лікування, у зв`язку з чим позбавлення її права керування транспортним засобом позбавляє її можливості возити сина до лікарні. Сама ОСОБА_1 у грудні 2025 року перенесла закритий перелом гомілки, що ускладнює її пересування без власного автотранспорту (а.с.28-30).
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушниці ОСОБА_1 , а також відсутність суттєвих негативних наслідків дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.122-4 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Мисечко К.О. підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 грудня 2025 року - зміні в частині виду адміністративного стягнення, з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу в межах санкції ст.122-4 КУпАП у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мисечко Катерини Олександрівни – задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 грудня 2025 року щодо  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП - змінити в частині виду адміністративного стягнення.

Накласти на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить — 3400 грн.

В іншій частині постанову місцевого суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ        В.В. РУДЕНКО