ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 р. 	Справа № 520/32822/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Ширант А.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/32822/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі – ГУНП в Харківській області, відповідач) в якому просив:
- визнати протиправними бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 02.08.2016 по 26.11.2025, але не більше шести місяців, у сумі 37615,12 грн;
- зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 02.08.2016 по 26.11.2025, але не більше шести місяців, у сумі 37615,12 грн.
22.12.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, тобто такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.
20.01.2026 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025, ухваленого у справі № 520/21333/25, за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 02.08.2016. На виконання рішення суду відповідач здійснив нарахування частину належних позивачу сум (компенсації за невикористану частину щорічної відпустки та індексації грошового забезпечення) у розмірі 757,27 грн, які виплатив 26.11.2025, тобто фактичний розрахунок з працівником відбувся лише 26.11.2025, тому саме ця дата є днем фактичного розрахунку з працівником в розумінні статей 116, 117 Кодексу законів про працю України та початком відліку строку звернення до суду. Позивач, дізнавшись про фактичний розрахунок, не зволікаючи, 17.12.2025 звернувся до суду не порушуючи визначений законом процесуальний строк, передбачений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач, скориставшись правом, передбаченим статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що повністю погоджується з ухвалою суду від 20.01.2026 про повернення позовної заяви, а також з попередньою ухвалою від 22.12.2025 про залишення позовної заяви без руху, оскільки зазначені судові рішення постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у межах наданих суду повноважень та з належним урахуванням обставин справи, а тому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до частини 2 статті 312 КАС України розгляд апеляційної скарги проведено в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено такі обставини справи.
Позивач у період з 07.11.2015 по 02.08.2016 проходив службу в Національній поліції України та відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 02.08.2016 № 267о/с «По особовому складу» звільнений зі служби згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, через хворобу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 у справі № 520/21333/25 задоволено позов ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 02.08.2016.
Зобов`язано ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 02.08.2016.
На виконання вищезазначеного рішення суду відповідач здійснив нарахування належних позивачу сум у розмірі 757,27 грн та виплатив їх 26.11.2025.
Водночас відповідач не нарахував та не виплатив позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені зі служби за період з 02.08.2016 (дата звільнення) по 26.11.2025 (дата повного розрахунку).
Вважаючи, що ГУНП в Харківській області допустило протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 02.08.2016 (з дня звільнення зі служби) по 26.11.2025 (час повного розрахунку), позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, тобто такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.
Відповідно до довідки про доставку до електронного кабінету ЄСІТС, яка міститься в матеріалах справи, документ в електронному вигляді "КАСУ Залишення позовної заяви без руху" від 22.12.25 по справі № 520/32822/25 було надіслано одержувачу ОСОБА_2 в його електронний кабінет 22.12.25 о 21:31.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху було направлено до електронного кабінету представника позивача 22.12.2025. Отже, позивач належним чином був повідомлений про постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху та наслідки її невиконання. Проте, станом на 20.01.2026 позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, причин не усунення таких недоліків позивач також не повідомив.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно з частиною 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
За змістом пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З вищезазначеного вбачається, що у випадку подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, така позовна заява залишається без руху і позивачеві надається десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду. У разі ж коли особа не усунула зазначені недоліки така позовна заява повертається позивачу.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску.
Зазначена ухвала суду першої інстанції надійшла до електронного кабінету представника позивачу у підсистемі «Електронний суд» 22.12.25 о 21:31.
За змістом пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до абзацу другого пункту 5 частини 6 статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно з частиною 7 статті 251 КАС України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
З вищезазначеного вбачається, що позивачу було вручено копію ухвали про залишення позовної заяви без руху 23.12.2025, строк на усунення недоліків почав спливати 24.12.2025 і закінчився 02.01.2026.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу було належним чином вручено копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, в якій чітко зазначено наслідки її невиконання.
Однак, позивач у встановлений судом першої інстанції строк недоліки позовної заяви не усунув, причин неусунення таких недоліків суду не повідомив.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає законним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
Щодо посилання апелянта на те, що він не порушуючи визначений законом процесуальний строк, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України, вчасно звернувся до суду з позовом, колегія суддів зазначає, що підставою для повернення позову стало невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а не визнання неповажними зазначених ОСОБА_1 причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Крім того, вказані доводи позивач міг висловити суду першої інстанції після залишення позовної заяви без руху шляхом подання відповідної заяви, однак ОСОБА_1 жодним процесуальним чином не відреагував на постановлення судом ухвали про залишення його позовної заяви без руху.
Посилання апелянта на постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справах №№ 520/32895/24, 520/15398/25, 520/18187/25, 520/18275/25, 520/18420/25, 520/23502/25 та висновки викладені в них колегія суддів відхиляє, адже відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах саме Верховного Суду, а не судів апеляційної інстанції.
Крім того, колегія суддів зауважує, що в межах вищезазначених справ представник позивача після отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху подавав до суду першої інстанції заяву на виконання вимог зазначеної ухвали, натомість, як зазначено вище, в межах цієї справи представник апелянта ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без руху проігнорував.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 294, 312, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року по справі № 520/32822/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк