ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12698/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року (суддя Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі №160/12698/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення виплати заборгованості пенсії за віком з 30.03.2023 по 29.02.2024;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії (доплату) за період з 30.03.2023 року по 29.02.2024 року у розмірі 213657,72 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 по справі №160/27476/23 з 30.03.2023 із зарахуванням до пільгового стажу роботи періодів строкової служби та військової служби під час мобілізації в особливий період у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці). Однак, виплата призначеної пенсії здійснюється з 01.03.2024, а не з дати призначення пенсії з 30.03.2023. На звернення позивача щодо виплати заборгованості призначеної пенсії за період з 30.03.2023 по 29.02.2024 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №25884-16913/М-01/8-0400/24 від 28.04.2024 повідомлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №160/27476/23 з 30.03.2023 було призначено пенсію на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та нараховано доплату за період з 30.03.2023 по 29.02.2024 у сумі 213657,72грн., яка буде виплачена після виділення додаткових бюджетних призначень. Наразі сума заборгованості по пенсії за період з 30.03.2023 по 29.02.2024 у сумі 213657,72грн. не виплачена. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 30.03.2023 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.05.2023 №046350011206 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.
Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №160/27476/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 046350011206 від 17.05.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період проходження строкової військової служби в лавах Збройних Сил України з 01.01.2004 по 26.11.2004.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період з 26.08.2022 по 30.03.2023 із врахуванням кожного повного року за 1 рік 3 місяці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Мар`їнка, м. Курахове, м. Слов`янськ. м. Лиман Донецької області з 13.07.2022 по 26.11.2022, з 09.12.2022 по 30.03.2023 у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №160/27476/23 набрало законної сили 29.12.2023.
На виконання рішення суду від 28.11.2023 у справі №160/27476/23 відповідачем зараховано до пільгового стажу вказані періоди та в пільговому обчисленні та за наслідками повторного розгляду заяви про призначення пенсії, позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 30.03.2023; умови призначення: Закон №1058-ІV (Прикінцеві та перехідні положення п.2 ч.1), Закон №1788-ХІІ ст. 14 (підземні роботи, професії за постановою №202 (25)).
Відповідно до розрахунку стажу ПС: 046350011206 від 25.01.2024 загальний страховий стаж позивача склав 43 роки 9 місяців 2 дні з урахуванням додаткових за Списком №1 - 20 років 0 місяців 0 днів, в тому числі: роботи підземні, професії за постановою №202 (25) – 25 років 1 місяць 1 день; розмір пенсії з 30.03.2023 - у сумі 20930,00грн., з 01.03.2024 – у сумі 23610,00грн.
01.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання виплати пенсії.
Листом №25884-16913/М-01/8-0400/24 від 28.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивачу, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 по справі 160/27476/23, яке набрало законної сили 29.12.2023, до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” зараховано період проходження строкової військової служби в лавах Збройних Сил України з 01.01.2004 по 26.11.2004, період проходження військової служби під час мобілізації в особливий період з 26.08.2022 по 30.03.2023 із врахуванням кожного повного року за 1 рік 3 місяці, період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м.Мар?їнка, м.Курахове, м. Слов?янськ, м.Лиман Донецької області з 13.07.2022 по 26.11.2022, з 09.12.2022 по 30.03.2023 у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці), відповідно до висновків суду проведено перерахунок пенсії, з урахуванням положень статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 №345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці” з 30.03.2023 року. За період з 30.03.2023 по 29.02.2024 нараховано доплату в сумі 213657,72грн. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. В 2023 році в межах бюджетних асигнувань проведено виплату пенсійних коштів, нарахованих за рішеннями судів, в порядку черговості за датою набрання ними законної сили по 20.09.2020 включно. Водночас, бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік на сьогодні не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік після його затвердження. Таким чином, належні пенсійні кошти, нараховані за рішенням суду за період з 30.03.2023 по 29.02.2024 в сумі 213657,72грн., будуть виплачені після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішенням суду.
Відповідно до розрахунку, що міститься в матеріалах пенсійної справи, сума доплати, що підлягає виплаті позивачу за період з 30.03.2023 по 29.02.2024, становить 213657,72 грн.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення виплати заборгованості по пенсії за період з 30.03.2023 по 29.02.2024, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
Частиною першою статті 47 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Стаття 46 Закону №1058-VI регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час.
Так, відповідно до частини першої статті 46 Закону №1058-VI нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Частиною другою статті 46 Закону №1058-VI нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №160/27476/23, яке набрало законної сили 29.12.2023, відповідачем перераховано пільговий стаж позивача та повторно розглянуто його заяву про призначення пенсії від 30.03.2023.
За наслідками повторного розгляду заяви, позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 30.03.2023.
З 30.03.2023 розмір пенсії позивача склав 20930,00грн., з 01.03.2024 – у сумі 23610,00грн.
В матеріалах пенсійної справи міститься розрахунок, відповідно до якого сума доплати, що підлягає виплаті позивачу за період з 30.03.2023 по 29.02.2024, становить 213657,72 грн.
Слід зауважити, що відповідач не заперечує того факту, що на даний час заборгованість перед позивачем становить 213657,72грн., яка нарахована та обліковується як заборгованість за рішенням суду №160/27476/23, та вказує, що виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішенням суду у порядку черговості.
За вказаних обставин, заборгованість по пенсії в сумі 213657,72грн., яка нарахована органом Пенсійного фонду України з дати призначення пенсії з 30.03.2023 по 29.02.2024 включно та залишається не виплаченою позивачу, не є такою, що утворилась внаслідок нарахувань на виконання рішення суду, як помилково зазначає відповідач.
А відтак, посилання відповідача в обґрунтування причин не виплати позивачу нарахованої суми заборгованості по пенсії на те, що нарахована доплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішенням суду у порядку черговості, є цілком безпідставними, оскільки Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень.
Також, відповідачем не наведено жодної норми Закону №1058-IV, що передбачає законність невиплати позивачу нарахованої органом Пенсійного фонду суми заборгованості з пенсії за минулий період.
Щодо посилань відповідача на відсутність коштів в бюджеті Пенсійного фонду України, а також те, що пенсія за вказаний період буде виплачена після отримання відповідних бюджетних асигнувань, суд зазначає наступне.
Так, в силу положень статті 1 Протоколу 1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.
Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України “Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції” від 17.07.1997№ 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: “Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів”.
Слід зазначити, що конституційне право позивача на отримання пенсії не може бути обмежено з огляду на приписи Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиплата пенсії, яка гарантована Конституцією України, є прямим порушенням статті 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції з прав людини.
Відповідно до рішень ЄСПЛ “Кечко проти України” (заява N 63134/00, п. п. 23, 26) та “Ромашов проти України” (заява № 67534/01, п. 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
У справі “Кечко проти України” (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23). У п. 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).
Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.
Отже, посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заборгованості з пенсії, є необґрунтованими, оскільки гарантовані законом виплати неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.
Таким чином, невиплата заборгованості з пенсії за відсутності передбачених законом підстав є порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном, яке є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, про що вірно зазначив суд першої інстанції. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова