КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 359/8442/20 Головуючий у суді першої інстанції - Яковлєва Л.В.
Номер провадження № 22-ц/824/5884/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Діденко А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна», поданою представником Шиловим Валерієм Вячеславовичем, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Яковлєвої Л.В., у місті Бориспіль, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи без самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Любов Григорівна про визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі продажу земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянко загального користування,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі продажу земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянко загального користування, відповідно до якого просило суд:
- скасувати рішення Гнідинської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області від 30 січня 1997 року за № 6/17 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 для садівництва земельної ділянки площею 0,080 га, що розташована на території садівничого товариства «Святище -2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області;
- визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 432977, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128, на земельну ділянку площею 0,080 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, виданий ОСОБА_1 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 20 березня 2007 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. та зареєстрований за № 1198;
- визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 595273 на земельну ділянку площею 0,799 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882600:04:002:0527, виданий ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений 21 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М., зареєстрований в реєстрі під номером 1306;
- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,799 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882600: 04:002: 0527, шляхом скасування реєстраційного запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, реєстраційний номер 1065734432208;
- усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, а саме проїздом (дорогою) по АДРЕСА_1 .
Вимоги обґрунтовано тим, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 02 листопада 2006 року укладеного на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області за № 1216 від 23 жовтня 2006 року, ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» строком на 49 років в оренду була передана земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474, загальною площею 1,5691 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Відповідно кадастрового плану, дана земельна ділянка межує від А до Б - землі загального користування (дорога місцевого значення), від Б до В - землі бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », від В до Г - ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА», від Г до Д - землі державної власності, від Д до А - Міжнародний благодійний фонд «Молодь з місією». 
Проте, відповідно до даних публічної кадастрової карти, сусідня земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , знаходиться на землях загального користування, частково в межах червоних ліній вулиці, яка відноситься до земель загального користування та фактично створює перешкоди у проході та проїзді по наявній дорозі по АДРЕСА_1 .
Вказане свідчить про наявність порушень норм законодавства та інтересів Гнідинської громади під час виділення та надання земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 у приватну власність, оскільки органи державної влади чи місцевого самоврядування не наділені повноваженнями передачі у приватну власність земель загального користування (дороги).
Так, відповідно відомостей що містяться на Державному акті на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977 який виданий ОСОБА_1 зазначено, що рішенням Гнідинської сільської ради від 25 грудня 2000 року ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для садівництва на підставі чого і був виданий вказаний державний акт, який як зазначено в ньому зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128.
20 березня 2007 року ОСОБА_1 відчужила належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 на підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_2 , який посвідчено та зареєстровано за № 1198 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г.
21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу відчужив дану земельну ділянку ОСОБА_3 . Договір посвідчено та зареєстровано за № 1306 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М., який і наразі є власником цієї земельної ділянки.
Позивач вважає, що передачею вказаної земельної ділянки у приватну власність порушено його права, оскільки у складі переданої у приватну власність вищевказаної земельної ділянки була незаконно передана частина земель загального користування - проїзд (дорога) по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим існують перешкоди у доступі і проїзді позивачу до земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474 загальною площею 1,5691 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, яка на підставі довгострокового договору від 02 листопада 2006 року передана в оренду ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» строком на 49 років.
У зв`язку з цим 11 листопада 2016 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване провадження № 12016110100002264 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за фактом вчинення шахрайських дій стосовно надання у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474.
Так, в рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування встановлено, що Гнідинською сільською радою Бориспільського району 30 січня 1997 року рішення про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,080 га з цільовим призначенням для садівництва на території садівничого товариства «Святище-2» не приймалось. При здійсненні перевірки інших (других) екземплярів державних актів, які зберігаються в сільській раді було встановлено, що під зареєстрованим номером 128 в садівничому товаристві «Святище-2» зареєстровано земельну ділянку та державний акт на право власності на землю на прізвище ОСОБА_4 , що суперечить даним які зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 . 
Крім того, встановлено, що в архівах відділу Держгеокадастру у Бориспільському районі наявний другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, виданий на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу від 20 березня 2007 року, однак документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на неї щодо передачі цієї земельної ділянки на попереднього власника - ОСОБА_1 , не виявлена. В Національній кадастровій системі також відсутні відомості щодо попередніх власників земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527.
Зважаючи на це, позивач вважає наявними підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 595273 площею 0,799 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святилищ-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області виданого ОСОБА_2 та державного акту про право власності на земельну ділянку серії РЗ № 432977 площею 0,080 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святилищ-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області виданого ОСОБА_1 ..
Зважаючи на норми ст. 256-261 ЦК України позивач зазначив, що про порушення своїх прав у спосіб зайняття частини земельної ділянки, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , яка частково знаходиться на території проїжджої частини та відноситься до земель загального користування, товариство дізналось з ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року.
Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби Covid-19, строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк такого карантину. Постановою КМУ від 11 березня 2020 року за № 211 на всій території України, починаючи з 12 березня 2020 року, встановлено карантин та, з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні, його було неодноразово продовжено.
Це, на переконання позивача, свідчить про те, що Товариством строки позовної давності щодо звернення до суду з даним позовом, не пропущено.
З урахуванням викладеного та з метою захисту порушеного права на вільне користування наданої в оренду земельної ділянки ТОВ «СОК «База Волна» просило в судовому порядку вирішити вказаний спір та задовольнити поданий позов. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року позов ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» - залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» - Шилов В.В. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Товариства в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням та вважає помилковим висновок суду про пропуск строку позовної давності.
Відповідно до витягу з ЄРДР, 10 листопада 2016 року директор ТОВ «СОК «База Волна» Мельник О.Ю. звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи земельною ділянкою Товариства. На той момент позивачу не було відомо ні про осіб, причетних до таких дій, ні про обставини порушення його прав.
Водночас позовні вимоги у цій справі пов`язані не із заволодінням земельною ділянкою Товариства, а з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, яка належить ОСОБА_3 , розташована на землях загального користування в межах червоних ліній вулиці та фактично створює перешкоди у проході та проїзді по АДРЕСА_1 . Про зазначені обставини позивач дізнався лише з ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2017 року.
Дізнатися до вказаного моменту позивач не мав об`єктивної можливості, оскільки фактично спірна земельна ділянка не відведена в натурі та на ній не виконувалися будь які земельні роботи.
Отже, до цього моменту позивач не володів інформацією ні про характер порушення свого права, ні про осіб, причетних до такого порушення, що свідчить про безпідставність висновку суду щодо пропуску строку позовної давності.
Зазначає, що інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав від 26 жовтня 2016 року позивачем не отримувалася, а твердження відповідачів про обізнаність позивача щодо порушення його прав з цієї дати, є припущеннями.
З матеріалів справи вбачається, що про обставини порушення свого права позивач дізнався з ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2017 року, оприлюдненої 28 квітня 2017 року, з якої і починається перебіг позовної давності.
Крім того, вважає, що з урахуванням продовження строків позовної давності на період карантину, встановленого у зв`язку з COVID-19, звернення позивача до суду 26 жовтня 2020 року відбулося в межах встановленого строку.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної скарги не надходив.
При апеляційному розгляді справи представник апелянта ТОВ «СОК «База Волна» адвокат Шилов В.В. підтримав, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі. 
Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Козир С.В. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, оскільки доводи на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін. 
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Золочівська сільська рада у справі, та інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими у порядку визначеному ст. 128,130 ЦПК України ( а.с. 84-112 т.6) про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи із підстав, які могли бути визнанні поважними не подали, тому колегія суддів з врахуванням положень передбачених ч. 2 ст. 372 ЦПК України дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи. 
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
З огляду на вказане, врахувавши передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатність наявних у справі матеріалів для її розгляду, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача Шилова В.В. та відповідача у справі ОСОБА_3 , адвоката Козира С.В., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що 02 листопада 2006 року між Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області та ТОВ «СОК «База Волна» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474 загальною площею 1,5691 га забудованих земель за рахунок земель державної власності на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту, строком на 49 роки. У зв`язку з чим 02 листопада 2006 року було підписано Акт прийому - передачі земельної ділянки (а.с. 23-28, 34 т.1).
Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 41296700 та 41295666 від 27 липня 2015 року вказана вище земельна ділянка на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23084583 від 23 липня 2015 року належить на праві власності Бориспільській районній державній адміністрації Київської області та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23108409 від 23 липня 2015 року передана в оренду строком на 49 років ТОВ «СОК «База Волна» (т. 1 а.с. 35-38).
За даними Акту про перенесення меж в натурі та передачі на зберігання межових знаків земельної ділянки від 02 листопада 2006 року, плану земельної ділянки та кадастрового плану, вказано опис меж земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:01:002: 0474, відповідно яких від А до Б - землі загального користування, від Б до В - землі бази відпочинку «Волна», від В до Г - землі ТОВ «СОК «База Волна», від Г до Д - землі державної власності, від Д до А - землі Міжнародного благодійного фонду «Молодь з місією» (т. 1 а.с. 29-31).
Також судом встановлено, що рішенням Гнідинської сільської ради за № 6/17 від 30 січня 1997 року було передано земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для садівництва у приватну власність ОСОБА_1 та видано державний акт на її ім`я (старого зразка) на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки від А до Б - землі ОСОБА_5 , від Б до В - землі загального користування, від В до Г - землі бази відпочинку (т. 1 а.с. 45-46, 199).
Відповідно висновку Бориспільського районного відділу земельних ресурсів за № 3704 від 16 березня 2007 року, на підставі рішенням Гнідинської сільської ради за № 6/17 від 30 січня 1997 року передано земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Святище-2» у приватну власність ОСОБА_1 та видано державний акт на її ім`я на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977. Відповідно Класифікатора обмежень прав власності на землю та використання земельної ділянки встановлено такі види обмежень : екологічні обмеження та дотримання вимог екологічного зонування (т. 1 а.с. 47).
Згідно листа Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 24 травня 2021 року за № 02-18/1057 за архівними документами встановлено, що 30 січня 1997 року засідання виконавчого комітету Гнідинської сільської ради не проводились, рішення не приймались, протоколи не велись. Засідання виконавчого комітету проводились раз на місяць та за цей період відбулось 23 січня 1997 року. Крім того, в архівних документах відсутнє рішення про передачу ОСОБА_1 в приватну власність земельної ділянки площею 0,080 га для садівництва на території Садівничого товариства «Святище-2» (а.с. 156-157 т. 1)
До матеріалів справи позивачем приєднано копію рішення Гнідинської сільської ради від 23 січня 1997 року за № 6/1-17 щодо передачі земельних ділянок у приватну власність громадян, у переліку яких відсутнє прізвище ОСОБА_1 (а.с. 159 т.1).
Однак, відповідно висновку Бориспільського районного відділу земельних ресурсів за № 3704 від 16 березня 2007 року, ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Святище-2» та видано державний акт на її ім`я на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977, на підставі рішення Гнідинської сільської ради за № 6/1 від 30 січня 1997 року.
В матеріалах справи відсутня копія рішення Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 6/17 від 30 січня 1997 року.
Судом також встановлено, що 20 березня 2007 року ОСОБА_6 , який діяв за довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу відчужив земельну ділянку площею 0,080 га ОСОБА_2 .. Договір посвідчено та зареєстровано за № 1198 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. (а.с. 49-53, 198-197, 206 (на звороті) т. 1).
23 квітня 2007 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів видано ОСОБА_2 . Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 серії ЯЕ № 595273 (а.с.212-213 т. 1).
04 жовтня 2016 року на дану земельну ділянку ТОВ «Паралель-8» на замовлення ОСОБА_7 було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 6-30 т. 2).
Відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 жовтня 2016 року за № НВ-3207495282016 земельна ділянка площею 0,0799 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, з цільовим призначенням для колективного садівництва, яка розташована на території Київської області, Бориспільський район, Садівницьке товариство «Святище-2» Гнідинської сільської ради, перебуває у приватній власності ОСОБА_2 та щодо неї відомості про обмеження у використанні, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року за № 1051, не зареєстровані (а.с.213-215 т. 1).
За змістом листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області б/н від 30 квітня 2021 року в архіві Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області наявний архівний примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 595273, виданого на ім`я ОСОБА_2 .. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі від 23 квітня 2007 року. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії РЗ № 3432977, виданий на ім`я ОСОБА_1 , у Відділі відсутній (а.с. 161 т. 1).
21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу відчужив ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, площею 0,0799 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для колективного садівництва. Договір посвідчено та зареєстровано за № 1306 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М. (а.с. 209-210 т. 1).
За змістом даного договору земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 595273 виданого 23 квітня 2007 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів та на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 20 березня 2007 року з №1198 ВЕК №190078.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 71470552 та 256264907 від 26 жовтня 2016 року та 13 травня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04: 002:0527 з 21 жовтня 2016 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 (а.с. 126-127, 230 т. 1).
Як на підставу визнання недійсними та скасування вказаних договорів купівлі - продажу від 20 березня 2007 року та 21 жовтня 2016 року, державних актів на право власності на земельну ділянку, видані на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також скасування державної реєстрації їх прав на спірну земельну ділянку позивач послався на те, що у складі переданої у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04: 002:0527 була незаконно передана частина земель загального користування - проїзд (дорога) по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим існують перешкоди у доступі і проїзді позивачу до земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474 загальною площею 1,5691 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, яка на підставі довгострокового договору від 02 листопада 2006 року передана в оренду ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» строком на 49 років.
Разом з тим, на підставі висновку експертів № 496/497 складеного 20 лютого 2025 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. проф. М.С.Бокаріуса» Київське відділення за результатами проведення комплексної судової земельно - технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою за матеріалами кримінального провадження, внесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016110140002264 від 11 листопада 2016 року призначеної постановою старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області від 15 травня 2024 року, судом встановлено, що межі земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 накладаються на територію загального користування (автомобільні проїзди), в тому числі в межах фактичного користування (паркану) ТОВ «СОК «База Волна». Накладання межі земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 на межі земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600: 01:002:0474 за документацією із землеустрою та правовстановлюючими документами не виявлено. Технічна документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 не може вважатись такою, що відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Невідповідності полягають в порушенні вимог ряду нормативних та законодавчих документів, використаних при розробці документації із землеустрою.
Також судовим експертом в описовій частині дослідження зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебувала у власності ОСОБА_2 для колективного садівництва в СТ «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, яка виконана ТОВ «Паралель - 8» за складом і змістом має наступні недоліки.
За складом - не містить обов`язкові станом на 17 жовтня 2016 року складові документації із землеустрою, а саме : довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території), план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).
За змістом - титульна сторінка не містить інформації про підпис та відтиск особистої печатки другого з двох наявних сертифікованих інженерів - землевпорядників, відповідальних за якість робіт із землеустрою, зазначених в пояснювальній записці; пояснювальна записка не містить інформацію про : використані при встановлені (відновленні) меж (межових знаків) земельної ділянки пункти Державної геодезичної мережі . Відсутня інформація про технічні засоби, за допомогою яких було оброблено інформацію, а саме : відомості про моделі комп`ютера та програмного забезпечення, застосовані при обробці даних, отриманих внаслідок проведених польових робіт. В пояснювальній записці відсутня інформація : про державну повірку і сертифікацію інструментів та приладів, про суміжних землевласників і користувачів, про рельєф та конфігурацію земельної ділянки.
Також у довідці про наявність обмежень відсутня дата складання довідки, що унеможливлює перевірку достовірності документу. У матеріалах геодезичних вишукуваннь відсутня інформація про використані при встановленні (відновленні) меж (межових знаків) земельної ділянки пункти Державної геодезичної мережі, відсутня інформація про державну повірку і сертифікацію інструментів та приладів. Акт прийому - передачі межових знаків за змістом не відповідає встановленому додатку 2 до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості травня ) та їх закріплення межовими знаками, затвердженого наказом Держкомзему України від року за № 376.
Перевіривши викладені у позовній заяві доводи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов поданий ТОВ «СОК «База Волна» є таким, що доведений по суті позовних вимог, оскільки, як вбачається з висновків судових експертів, земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04: 002:0527 накладається на територію загального користування (автомобільні проїзди), в тому числі в межах фактичного користування (паркану) ТОВ «СОК «База Волна».
Однак вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем у справі пропущено строк позовної давності на звернення до суду для захисту порушеного права. 
Обґрунтовуючи вказаний висновок, суд першої інстанції зазначив, що з даним позовом ТОВ «СОК «База Волна» звернулось до суду 26 жовтня 2020 року. У описовій частині позову зазначено, що про порушення свого права, а саме про те, що частина земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , та знаходиться на території проїжджої частини і відноситься до земель загального користування, товариство дізналось з ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року (справа № 359/3320/17). Відтак строк позовної давності тривав до 24 травня 2020 року.
Однак, з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), яка неодноразово пролонгувалась, та згідно п. 1.2. Прикінцеві та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258 (позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 11 листопада 2016 року на підставі заяви ОСОБА_8 було внесено відомості за №12016110100002264 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фабулою : «невстановлені особи, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи земельною ділянкою, що належить ТОВ «СОК «База Волна», яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області» (а.с. 60 т. 2).
За змістом ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року (справа № 359/3320/17) вбачається, що : «Начальник першого відділення з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду з вказаним клопотанням та обґрунтовує його тим, що 11 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №12016110100002264 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом вчинення шахрайських дій стосовно права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474 загальною площею 1,5691 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області яка у відповідності до вимог чинного законодавства передана в довгострокову оренду ТОВ «СОК «База Волна» строком на 49 років на підставі договору від 02 листопада 2006 року. Відповідно кадастрового плану, земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474 межує з наступними об`єктами: від А до Б землі загального користування (дорога місцевого значення), від Б до В - землі бази відпочинку «Інформація_2 », від В до Г ТОВ « Інформація_2 », від Г до Д землі державної власності, від Д до А Міжнародний благодійний фонд «Інформація_3». Проте, відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2016 року, сусідня земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 накладається частково на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600: 01:002:0474 і фактично знаходиться на території проїжджої частини, що є дорогою місцевого значення…» (а.с. 39-41 т. 1).
Наведене, на переконання суду, свідчить про те, що інформаційна довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2016 року, була отримана позивачем до звернення до правоохоронних органів із заявою від 11 листопада 2016 року про скоєння кримінального правопорушення та була надана директором ТОВ «СОК «База Волна» Мельником О.Ю. одночасно із зверненням до Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області, оскільки будь - які подальші запити слідчого в рамках досудового розслідування могли бути датовані лише більш пізніми датами, а не числом, яке передувало зверненню позивача до право-охоронного органу. Доказів протилежного до суду сторонами не надано.
Відтак, станом на 26 жовтня 2016 року ТОВ «СОК «База Волна» вже було відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , частково накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474 і фактично знаходиться на території проїжджої частини, що є дорогою місцевого значення. Відповідно, строк позовної давності спливав 25 жовтня 2019 року.
Представник позивача звертаючись до суду із вказаним позовом не заявив перед судом клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності та не навів доказів на поважність пропуску цього строку, а продовжував наполягати на тому, що про порушення своїх прав товариство дізналось лише з ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року (справа № 359/3320/17). 
Однак до вказаних тверджень суд першої інстанції поставився критично, оскільки ТОВ «СОК «База Волна» не було ініціатором звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до документів та, відповідно, не могло в той же день, а саме 25 травня 2017 року, дізнатись про наслідки його розгляду. Крім того, оприлюднення судових рішень на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень відбувається із технічною затримкою в 1-3 дні, а постановлена ухвала слідчого судді направлялась слідчому у передбачений КПК України спосіб та також не могла бути відомою навіть йому станом на 25 травня 2017 року.
Зважаючи на вказане, суд прийшов до переконання, що позивачем пропущено строк позовної давності та підстав для його поновлення ТОВ «СОК «База Волна» суду не повідомлено. У зв`язку з цим, та посилаючись на приписи ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, суд відмовив у задоволенні позову ТОВ «СОК «База Волна» через пропуск строку позовної давності.
Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не відповідає з огляду на наступне.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 ЗК України). Фактично цьому кореспондує стаття 1 Закону України «Про оренду землі».
Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (частина друга статті 95 ЗК України).
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗК України, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (відповідно до частини першої статті 124 ЗК України).
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (частина перша статті 125 ЗК України).
Частина перша статті 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у актуальній редакції далі - Закон про держреєстрацію).
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів вказаної справи, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 02 листопада 2006 року укладеного на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області за № 1216 від 23 жовтня 2006 року, ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» строком на 49 років в оренду була передана земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474, загальною площею 1,5691 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 23-28 т.1) .
Відповідно кадастрового плану, дана земельна ділянка межує від А до Б - землі загального користування (дорога місцевого значення), від Б до В - землі бази відпочинку «Волна», від В до Г - ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА», від Г до Д - землі державної власності, від Д до А - Міжнародний благодійний фонд «Молодь з місією» ( а.с. 29, 30 т. 1). 
Вказане право ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» на оренду вище вказаної земельної ділянки зареєстроване 20 липня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права . Строк оренди 49 років ( а.с. 37,38 т. 1).
Також судом першої інстанції при розгляді вказаної справи було встановлено, що на частину земельної ділянки загального користування - проїжджої частини (дороги), яка необхідна позивачу для під`їзду, було оформлено та видано Державний акт направо власності на земельну ділянку ОСОБА_1 . 
При цьому згідно до відомостей, що зазначені в державному акті вказано, що підставою видачі вказаного акту є рішенням Гнідинської сільської ради за № 6/17 від 30 січня 1997 року за яким земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для садівництва передано у приватну власність ОСОБА_1 та видано державний акт на її ім`я (старого зразка) на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки від А до Б - землі ОСОБА_5 , від Б до В - землі загального користування, від В до Г - землі бази відпочинку (т. 1 а.с. 45-46, 199).
Відповідно висновку Бориспільського районного відділу земельних ресурсів за № 3704 від 16 березня 2007 року, на підставі рішенням Гнідинської сільської ради за № 6/17 від 30 січня 1997 року передано земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Святище-2» у приватну власність ОСОБА_1 та видано державний акт на її ім`я на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977. Відповідно Класифікатора обмежень прав власності на землю та використання земельної ділянки встановлено такі види обмежень : екологічні обмеження та дотримання вимог екологічного зонування (т. 1 а.с. 47).
Згідно листа Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 24 травня 2021 року за № 02-18/1057 за архівними документами встановлено, що 30 січня 1997 року засідання виконавчого комітету Гнідинської сільської ради не проводились, рішення не приймались, протоколи не велись. Засідання виконавчого комітету проводились раз на місяць та за цей період відбулось 23 січня 1997 року. Крім того, в архівних документах відсутнє рішення про передачу ОСОБА_1 в приватну власність земельної ділянки площею 0,080 га для садівництва на території Садівничого товариства «Святище-2» (а.с. 156-157 т. 1)
До матеріалів справи позивачем приєднано копію рішення Гнідинської сільської ради від 23 січня 1997 року за № 6/1-17 щодо передачі земельних ділянок у приватну власність громадян, у переліку яких відсутнє прізвище ОСОБА_1 (а.с. 159 т.1).
Однак, відповідно висновку Бориспільського районного відділу земельних ресурсів за № 3704 від 16 березня 2007 року, ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Святище-2» та видано державний акт на її ім`я на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977, на підставі рішення Гнідинської сільської ради за № 6/17 від 30 січня 1997 року.
В матеріалах справи відсутня копія рішення Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 6/17 від 30 січня 1997 року.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги поданої ТОВ «СОК «База Волна» в частині правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку колегія суддів враховує наступні норми права.
Частина перша статті 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина п`ята статті 116 ЗК України).
Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для індивідуального дачного будівництва, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Водночас проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.
Як правильно встановлено судом першої інстанції при розгляді вказаної справи належних доказів щодо правомірності набуття ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,080 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Святище-2» до суду подано не було. 
Подана копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії РЗ №432977, в якому зазначено, що він виданий Гнідинською сільською радою Бориспільського району Київської області на підставі рішення Гнідинської сільської ради №6/17 від 30 січня 1997 року не може свідчить про правомірність набуття ОСОБА_1 оскільки при розгляді справи встановлено що 30 січня 1997 року засідань Гнідинською сільською радою Бориспільського району Київської області не проводилося, а в дійсності таке засідання вказаної сільської ради було проведено 23 січня 1997 року на якому і було прийнято рішення Гнідинської сільської ради №6/17, однак питання щодо передачі ОСОБА_1 у приватну власність не розглядалося та не ухвалювалося, що підтверджується копією рішення Гнідинської сільської ради від 23 січня 1997 року за № 6/1-17 щодо передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (а.с. 159 т.1).
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не набула права власності на вище вказану земельну ділянку. 
Разом із тим, як встановлено судом першої інстанції, 20 березня 2007 року ОСОБА_6 , який діяв за довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу відчужив належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,080 га ОСОБА_2 .. Договір посвідчено та зареєстровано за № 1198 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. (а.с. 49-53, 198-197, 206 (на звороті) т. 1).
23 квітня 2007 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів видано ОСОБА_2 . Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527 серії ЯЕ № 595273 (а.с.212-213 т. 1).
04 жовтня 2016 року на дану земельну ділянку ТОВ «Паралель-8» на замовлення ОСОБА_7 було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 6-30 т. 2).
Відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 жовтня 2016 року за № НВ-3207495282016 земельна ділянка площею 0,0799 га з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, з цільовим призначенням для колективного садівництва, яка розташована на території Київської області, Бориспільський район, Садівницьке товариство «Святище-2» Гнідинської сільської ради, перебуває у приватній власності ОСОБА_2 та щодо неї відомості про обмеження у використанні, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року за № 1051, не зареєстровані (а.с.213-215 т. 1).
За змістом листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області б/н від 30 квітня 2021 року в архіві Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області наявний архівний примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 595273, виданого на ім`я ОСОБА_2 .. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі від 23 квітня 2007 року. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії РЗ № 3432977, виданий на ім`я ОСОБА_1 , у відділі відсутній (а.с. 161 т. 1).
21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу відчужив ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, площею 0,0799 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для колективного садівництва. Договір посвідчено та зареєстровано за № 1306 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М. (а.с. 209-210 т. 1).
За змістом даного договору земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 595273 виданого 23 квітня 2007 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів та на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 20 березня 2007 року з №1198 ВЕК №190078.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 71470552 та 256264907 від 26 жовтня 2016 року та 13 травня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04: 002:0527 з 21 жовтня 2016 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 (а.с. 126-127, 230 т. 1).
Як на підставу визнання недійсними та скасування вказаних договорів купівлі - продажу від 20 березня 2007 року та 21 жовтня 2016 року, державних актів на право власності на земельну ділянку, видані на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також скасування державної реєстрації їх прав на спірну земельну ділянку позивач послався на те, що у складі переданої у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04: 002:0527 була незаконно передана частина земель загального користування - проїзд (дорога) по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим існують перешкоди у доступі і проїзді позивачу до земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:01:002:0474 загальною площею 1,5691 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, яка на підставі довгострокового договору від 02 листопада 2006 року передана в оренду ТОВ «СОК «БАЗА ВОЛНА» строком на 49 років.
Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України).
Згідно із частиною другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (відповідно до частин першої, другої та третьої статті 215 ЦК України).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (відповідно до частини першої статті 216 ЦК України).
Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (частини перша та друга статті 236 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦКС України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).
Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 , не набувши у встановленому законодавством порядку права власності на земельну ділянку не мала відповідних повноважень і на її відчуження.
Разом із тим як вбачається із матеріалів вказаної справи року ОСОБА_6 , який діяв за довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу відчужив земельну ділянку площею 0,080 га ОСОБА_2 .. Договір посвідчено та зареєстровано за № 1198 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. (а.с. 49-53, 198-197, 206 (на звороті) т. 1).
21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу відчужив ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, площею 0,0799 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для колективного садівництва. Договір посвідчено та зареєстровано за № 1306 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М. 
З врахуванням того, що первісний відчужувач не мав відповідних правомочностей на відчуження земельної ділянки то наступні набувачі даної земельної ділянки також не можуть вважатися законними набувачами даної земельної ділянки. 
Відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.
Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина третя статті 1 ЗК України).
Статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.
За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язальними відносинами. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають зобов`язальний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (див. пункти 8.20, 8.21, 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 496/1059/18 (провадження № 14-209цс21)).
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18)).
Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. Зазначена норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року в справі № 570/2575/20 (провадження № 61-12628св23)).
Негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.
Звернення з негаторним позовом спрямоване на відновлення суб`єкта речового права у попередньому стані. Вимоги за негаторним позовом полягають в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом. Негаторний позов може бути пред`явлений впродовж всього строку тривання відповідного порушення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 17 грудня 2025 року у справі № 908/2388/21).
Таким чином колегія суддів доходить висновку, що позов ТОВ «СОК» База Волна» в частині усунення йому перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою, підлягає задоволення шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,080 га цільове призначення для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, що укладений 20 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений 20 березня 2007 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. та зареєстрований за № 1198 та визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,799 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882600:04:002:0527, що укладений 21 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений 21 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М., зареєстрований в реєстрі під номером 1306.
Доходячи вказаного висновку колегія суддів враховує те, що позивач не є власником земельної ділянки, яка була предмету купівлі-продажу, а тому позбавлений можливості захистити своє право шляхом витребування земельної ділянки.
Разом із тим судом встановлено, що земельна ділянка, яка є предметом спору являє собою під`їзну дорогу до земельної ділянки позивача, а тому передача її у власність ОСОБА_1 створює перешкоди позивачу у користуванні наданою йому в оренду земельною ділянкою, у зв`язку з чим вимоги позивача є законними та обґрунтованими ( ст. 27 Закону України «Про оренду землі» та ст. 396 ЦК України). 
Більш того судом встановлено, що дана земельна ділянка у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 не надавалася, а тому вона не мала правомочностей на її розпорядження. 
Щодо вимоги позивача про скасування рішення Гнідинської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області від 30 січня 1997 року за № 6/17 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки а також в частинні позовних вимог про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 432977, на земельну ділянку площею 0,080 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, виданий ОСОБА_1 , визнання недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 595273 на земельну ділянку площею 0,799 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882600:04:002:0527, виданий ОСОБА_2 , то колегія суддів вважає, що вказані вимоги не підлагють задоволення виходячи із наступного. 
Так, вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)).
Більш того при розгляді вказаного спору судом першої інстанції достовірно встановлено, що рішення Гнідинської сільської ради за № 6/17 від 30 січня 1997 року, яке зазначено у Державному акті на право приватної власності на землю серії РЗ № 432977, щодо передачі земельну ділянку площею 0,080 га з цільовим призначенням для садівництва у приватну власність ОСОБА_1 вказаною сільською радою не приймалося, а тому воно не може бути предметом судового розгляду як таке. 
Також колегія суддів вважає, що визнання недійсним державного акта не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого володіння, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 94)).
Тому колегія суддів доходить висновку у частині вимог про визнання незаконним та скасування рішень орану місцевого самоврядування, скасування державного акта необхідно відмовити тому, що ці позовні вимоги не відповідають належному способу захисту.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Такий правовий висновок сформульований, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76).
Крім того колегія суддів також вважає, що заявлені позивачем вимоги про скасування державної реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,799 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882600: 04:002: 0527, шляхом скасування реєстраційного запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:002:0527, реєстраційний номер 1065734432208також не є належним способом захисту. 
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV).
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону № 1952-IV).
У практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно. Відомості Державного реєстру прав на нерухоме майно презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18) та інші).
При цьому абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Отже, враховуючи обставини конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено третім особам, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
Аналогічні висновки викладені у пункті 115 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).
Разом із тим, звертаючись до суду із вказаним позовом ТОВ «СОК «База Волна» заявила вимогу не про скасування рішення державного реєстратора, а про скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що не є належним способом захисту порушеного права, а тому не може бути задоволено. 
При цьому колегія суддів вважає, що задоволення судом вимог про визнання не дійсним правочинів на підставі яких були внесенні відповідні записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно є достатнім для відповідного внесення змін до ДРРПНМ для скасування відповідних речових прав відповідачів та повернення юридичного стану оспорюваної земельної ділянки до первісного її стану, а саме як земельної ділянки загального користування. 
Ухвалюючи вказане у справі рішення суд першої інстанції посилався на доведеність позовних вимог позивачем, однак відмовив за пропуском строку позовної давності, при цьому не врахував той факт, що усунення перешкод у користуванні земельної ділянки як вище зазначено в цій постанові є негаторним позовом, а тому такий позов може бути заявлений на протязі всього часу існування таких перешкод, з врахуванням чого висновок суду першої інстанції в цій частині є помилковим.
З врахуванням викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «СОК «База Волна».
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом неправильно витлумачено порядок застосування строків позовної давності тобто норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті позовних вимог, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТИОВ «СОК «База Волна» .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна», подану представником Шиловим Валерієм Вячеславовичем, задовольнити частково. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна» задовольнити частково. 
Усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна» у користуванні земельною ділянкою загального користування в садівничому товаристві «Святище-2» , а саме проїздом (дорогою) по вулиці Квіткова та у зв`язку з цим :
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,080 га цільове призначення для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, що укладений 20 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений 20 березня 2007 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. та зареєстрований за № 1198;
- визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,799 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в садівничому товаристві «Святище-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882600:04:002:0527, що укладений 21 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений 21 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М., зареєстрований в реєстрі під номером 1306;
У задоволенні решти частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна» відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна» (01004 м.Київ, вул. Терещенківська, буд. 5 кв. 7 код ЄДРПОУ 34414558)  понесені витрати по сплаті судового збору по 4624,40 грн з кожного.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 квітня 2026 року. 

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв