ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/6934/25 
провадження № 3/0285/151/26 
03 березня 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., при секретарі судового засідання Клечковській М. М.,
з участю:
особи, відносно якої складено протокол.... ОСОБА_1 ,
іншого учасника ДТП .................................. ОСОБА_2 ,
розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов
від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області
за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
уродженки та яка проживає в АДРЕСА_1 ,
громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 
зареєстрована в АДРЕСА_2 , – 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 11.12.2025 о 17:20 год в м Звягель по вул Василя Карпенка 18, керувала транспортним засобом Nissan X-trail, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрала безпечної швидкості руху в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно виявила, не вжила заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснила зіткнення з електроскутером Sitikoko, під керуванням ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила свою причетність до інкримінованого їй правопорушення з тих підстав, що електроскутер разом із водієм лежали на дорозі без розпізнавальних знаків, що робило його фактично невидимим на фоні темного покриття, а на вулиці було лише вуличне освітлення в темну пору доби. Промінь фари скутера був спрямований безпосередньо в асфальт, що не лише не допомагало ідентифікувати транспортний засіб, але й створювало додатковий світловий блік на мокрій дорозі, що дезорієнтувало та приховувало контури перешкоди. З моменту потрапляння скутера в її зону видимості, вона оцінила дорожню ситуацію і прийняла рішення про об`їзд перешкоди без екстреного гальмування, що дозволило зберегти керованість автомобіля на слизькій дорозі та уникнути травмування водія скутера. 
ОСОБА_2 підтвердив в засіданні обставини, викладені у протоколі. 
Інспектор поліції Іскрижицький М. В. до суду не прибув.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України (далі – ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ПДР, дорожньо-транспортна пригода – це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. 
Так, ст.124 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в якій пошкоджено один або кілька автомобілів, але не завдано шкоди здоров`ю людей. 
Пунктом 12.3 ПДР, який інкримінується ОСОБА_1 , передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. 
Для застосування цього пункту необхідна сукупність умов: наявність небезпеки або перешкоди для руху; об`єктивна можливість її виявлення водієм за конкретних дорожніх умов; реальна можливість уникнення наслідків шляхом своєчасного зменшення швидкості або зупинки; причинний зв`язок між невиконанням цього обов`язку та настанням ДТП. 
Водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 поліцією, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №538092 від 11.12.2025, було додано схему місця ДТП та постанову поліцейського серії ЕНА №6325273 від 11.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (керувала транспортним засобом без чинного полісу страхування).
Одночасно судом було досліджено наданий відеозапис з камер відеоспостереження прилеглого підприємства. На відео зафіксовано реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, зокрема, видно як скутер з водієм намагався виїхати на дорогу, однак впав і знаходився на її середині у нерухомому стані протягом 15 секунд. При цьому у ОСОБА_1 , яка рухалась на Nissan X-trail, було достатньо часу, щоб побачити скутер із лежачим водієм та загальмувати, однак вона не зменшуючи швидкість та не гальмуючи, здійснила рух ліворуч та здійснила зіткнення із електроскутером Sitikoko, під керуванням ОСОБА_2 . 
Переглянутий відеозапис події, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 , при дозволеній швидкості руху свого автомобіля, мала об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду на дорозі та уникнути зіткнення.
Підстави ставити під сумнів досліджені судом докази відсутні, оскільки вони є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані. 
Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинила діяння, що підпадають під ознаки порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та її дії вірно кваліфіковані за ст.124 КУпАП. За таких обставин, її слід визнати винною у вчиненні вищезазначеного правопорушення. 
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги: характер вчиненого правопорушення; особу ОСОБА_1  та її правомірну поведінку після скоєння ДТП; всі обставини справи в їх сукупності. 
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, адміністративне стягнення має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу переконання, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні їй адміністративного стягнення у виді штрафу.
Саме такий вид адміністративного стягнення за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті його накладення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
В підсилення своєї правової позиці звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії» Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху. 
З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 33, 40-1, 280, 283, 284 КУпАП, – 
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати ОСОБА_1 винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, 
та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин