Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року       м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи СЕ-19/118-25/12854-ІТ від 07.11.2025, у розмірі 8914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень.
Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що ДТП виникла з вини пішохода, який у відповідності до п. 4.3 ПДР України, будучи за межами населеного пункту, рухаючись краєм проїзної частини, повинен був йти назустріч руху транспортних засобів, а не в попутному напрямку.
При цьому, зауважує, що сонячне проміння завадило йому побачити пішохода на правій частині дороги далеко попереду, де його у відповідності ПДР не повинно було бути.
Також вважає необґрунтованим стягнення з нього витрат на проведення експертизи, оскільки проведення експертиз у справах про адміністративні правопорушення здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим призначенням виділяються державній експертній установі з Державного бюджету України.
Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання його винним та стягнення з нього витрат за проведення експертизи скасувати, а 
_______________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа № 564/2998/25 Суддя в суді І інстанції – Цвіркун О.С.
Провадження № 33/4815/254/26   Суддя в апеляційній інстанції – Шимків С.С.
провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, що з"явилися у судове засідання, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Судом встановлено, що 03.07.2025 року о 20 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою між с. Мала Любаша та м. Костопіль, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції (бічного інтервалу), у результаті чого допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_2 , який біг по краю дороги в попутному напрямку. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а пішохід - тілесні ушкодження.
Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. п.12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що побачив хлопців на відстані 150-200 метрів, які бігли в попутному напрямку, один з яких ( ОСОБА_2 ) по краю проїзної частини. Зазначив, що він рухався прямолінійно, напрямок руху не змінював, на відстані близько 0,5 метра до правого краю проїзної частини.
Дані пояснення ОСОБА_1 свідчать, що він завчасно виявив пішохода ОСОБА_2 , який біг у попутному напрямку по краю проїзної частини, чим створював небезпеку його для руху.
Натомість, незважаючи на обмежену видимість дорожньої обстановки через сонячне проміння, знаючи про наявність попереду перешкоди для руху, ОСОБА_1 не зменшив швидкість транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що стало наслідком наїзду на пішохода. 
При цьому, покликання скаржника на наявність у діях ОСОБА_2 порушень ПДР, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки останній у цьому провадженні не обвинувачуються, а отже вирішення питання про його винуватість виходить за межі судового розгляду у даній справі.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст. 124, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду Шимків С.С.