Справа № 308/1619/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2026 м. Ужгород
Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю учасників судового засідання: потерпілого ОСОБА_1 , його представника – адвоката Гончарова В.В., захисника ОСОБА_2 – адвоката Колотухи О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрито, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення , -  ОСОБА_2 31 грудня 2023 року о 18.26 год. на а/д М-06, 803+650м, керуючи транспортним засобом марки «АUDI», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом, який рухався попереду, а саме марки «ТОYOTA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав на те, що особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не надано беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів які б «поза розумним сумнівом» доводили його винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, надано не було, та прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак провадження у справі закрив на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що обставини дорожньо-транспортної пригоди описані в протоколі є вірними, про що свідчить місце події, пошкодження транспортних засобів, а також твердження учасників даної ДТП. Вказує, що аналіз дійсних обставин дорожньо-транспортної пригоди свідчить, що така сталася виключно з вини водія AUDI, д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Стверджує, що підставою для складання протоколу була дорожньо-транспортна пригода, що сталася 31 грудня 2023 року, за наступних обстави - близько 18 год. 25 хв. ОСОБА_2 на автомобілі AUDI, д.н.з НОМЕР_3 рухався по 2 основній смузі автомагістралі в напрямку Мукачева з міста Ужгорода. В той час перед початком руху при виїзді з с. Підгорб на основну смугу він переконався в безпечності руху, здійснив поступове вливання в транспортний потік. Світло фар автомобіля ОСОБА_2 було далеко і він впевнившись в тому, що водій дотримується встановлених правил дорожнього руху (50 км. через населений пункт), безперешкодно виїхав на першу смугу з включеним поворотником, а потім перелаштувався на ліву смугу та проїхав приблизно 50 метрів попереду автомобіля AUDI, д.н.з НОМЕР_1 , із включеним поворотником перемістився вліво на додаткову смугу для розвороту. В цей час почув шум і побачив, що водій AUDI, д.н.з НОМЕР_1 на великій швидкості наздоганяє його і ударив його уже під час здійснення маневру при заїзді на додаткову смугу для розвороту. В результаті удару його автомобіль ТОYОТА, д.н.з НОМЕР_2 кинуло у металеву огорожу (відбійник) роздільної смуги (пошкодило передню частину автомобіля, головою розбив дзеркало заднього виду та пошкодив лобове скло), а автомобіль AUDI, д.н.з НОМЕР_1 розвернуло і кинуло боковою частиною в його автомобіль, який від сильного удару розвернуло на 180 градусів. Це свідчить про велику швидкість автомобіля AUDI, д.н.з НОМЕР_1 . Якщо б водій «Ауді» їхав з дозволеною швидкістю в 50км/год через населений пункт то зіткнення могло і не бути. Окрім того, ОСОБА_2 рухався по другій смузі. За таких обставин ОСОБА_2 мав можливість загальмувати або об`їхати його автомобіль. Окрім того, зазначає, що ОСОБА_2 рухався по другій (лівій) смузі руху, чим порушив п.11.2 ПДР. Вважає, що саме пошкодження правої частини автомобіля Ауді сталися в момент коли автомобіль Тойота вивернув на полосу для розвороту і це свідчить про те, що пошкодження сталися не на всю задню частину автомобіля Тойота, а лівої бокової частини з боку водія Ауді.
14 квітня 2025 року на адресу Закарпатського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на апеляційну скаргу потерпілого від адвоката Колотухи О.М., в якому він зазначив, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню за тієї підстави, що вона не містить жодного нового аргументу чи доказу, які не були досліджені в суді першої інстанції. Вважає постанову суду першої інстанції від 12.03.2025 законною і обґрунтованою, винесеною без порушень процесуального права та правильно застосувавши норми матеріального права. Зазначає, що викладені у протоколі дії , що ставляться у вину ОСОБА_2 та передбачені ст. 124 КУпАП не підтверджені належними і допустимими доказами. Стверджує, що судом у мотивувальній частині постанови чітко вказано, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_2 саме п. п. 12.1, 13.1 ПДР, матеріали справи не містять і такий висновок суд зробив на підставі дослідження протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №033511 від 31.12.2023 та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, яка будь-якої слідової інформації чи іншої речової обстановки, які б свідчили про місце зіткнення транспортних засобів на місці дорожньо-транспортної пригоди не зафіксовано. Також зазначає, що судом взято до уваги висновок експерта № №2519-Е від 07.08.2024 року, в якому судовим експертом, серед іншого зазначено, що установити, в якому місці проїзної частини правої сторони дороги відбулося зіткнення автомобілів AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та ТOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та як вони розташовувались в цей момент відносно елементів дороги, не виявляється можливим, по причині відсутності, зафіксованої на схемі місця ДТП, необхідної слідової інформації чи речової обстановки, які свідчать про це. Таким чином зазначає, що ОСОБА_2 є особою винною у скоєнні ДТП, належним чином не доведено, є припущенням, а визнавати особу винною на підставі припущень є протиправним, тому оскаржувана постанова суду є законною, підстави для її скасування – відсутні. Просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду – без змін. 
У судове засідання апеляційного суду призначене на 16 березня 2026 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не прибув, проте його представник - адвокат Колотуха О.М. просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 .
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, думки учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутності.
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , його представника - адвоката Гончарова В.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивяивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку 
Згідно з положеннями ч. 7ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову, відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що проаналізувавши та оцінивши наведені докази, беручи до уваги пояснення потерпілого, поліцейських, які здійснювали оформлення ДТП, покази свідків, то такі не доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто будь-яких доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_2 саме п.п. 12.1, 13.1 ПДР, матеріали справи не містять.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
З протоколу про адміністративне правопорушення серіїААД №033511 від 31.12.2023 вбачається, що 31 грудня 2023 року о 18.26 год. на а/д М-06, 803+650м, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «АUDI», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом, який рухався попереду, а саме марки «ТОYOTA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
За положеннями ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
У відповідності до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Крім того, пунктом 1.5 розділу І Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Зі змісту складеного відносно ОСОБА_2 протоколу вбачається, що останнім порушено п. 12.1 ПДР України, згідно якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та порушено п. 13.1 ПДР згідно якого, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Зі змісту вказаної норми ПДР України випливає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити водій ОСОБА_2 був зобов`язаний негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля ТOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в попутному напрямку.
Згідно пояснень працівників поліції, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, слідує, зокрема, що вказане ДТП було спірне, після того, як прибули на виклик почали робити все по процедурі, дали учасникам бланки для пояснень, оглянувши все, зафіксувавши, опитавши всіх було складено протокол на винуватця, який не дотримався безпечної швидкості та безпечної дистанції. Разом з тим, на думку поліцейської УПП в Закарпатській області Синчук Т.В., що якщо б водій «Ауді» рухався з безпечною швидкістю, було б по іншому.
Проте, з оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції в повній мірі не було надано оцінки зазначеним доказам в їх сукупності, вона не містить спростування інших доказів, які підтверджують вину ОСОБА_2 , а також не містить мотивів, з яких суд відхилив ці докази або визнав їх неналежними чи недопустимими, що суперечить вимогам ст. 252 та 280 КУпАП.
Що стосується висновку експерта за результатами транспортно-трасологічної та судової автотехнічної експертизи по матеріалах справи про адміністративне правопорушення №2519-Е від 07 серпня 2024 року, який досліджено апеляційним судом, слід зазначити, що оцінка доказів, у тому числі й висновку експерта, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП здійснюється суддею за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог закону та правосвідомості.
На підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033511 від 31.12.2023 долучені: схема дорожньо - транспортної пригоди, на якій зафіксовано ділянку дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода; напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення транспортних засобів, механічні пошкодження транспортних засобів, що узгоджується з відомостями, викладеними протоколі. Схема підписана учасниками пригоди без зауважень; пояснення водія ОСОБА_2 від 31.12.2023 з якого слідує, що 31.12.2023 о 18.22 год. керуючи автомобілем марки «AUDI», д.н.з НОМЕР_1 , рухався по головній смузі зі сторони м.Ужгорода до м.Мукачева та з правої сторони різко виїхав перед ним автомобіль марки «TOYOTА», він не встиг загальмувати внаслідок чого відбулося зіткнення з даним ТЗ. Уточнив, що водій автомобіля «TOYOTА», із додаткової смуги, рухаючись із с.Підгорб підрізав його із правого боку і на швидкості хотів розвернутися перед ним пересікаючи середню смугу по якій він рухався; пояснення водія ОСОБА_1 з якого слідує, що близько 18 год. 25 хв. він виїхав з с. Підгорб на основну смугу, дотримуючись правил дорожнього руху та переконався в безпечності руху, що траса вільна та безперешкодно виїхав на першу смугу з включеним поворотником, а потім перелаштувався на ліву смугу для здійснення розвороту. В цей час почув шум і побачив, що водій AUDI, д.н.з НОМЕР_1 на великій швидкості наздоганяє його і ударив його уже під час здійснення маневру при заїзді на додаткову смугу для розвороту. Вважає, що водій «Ауді» їхав на великій швидкості і наздогнав його при завершенні поворота для здійснення розвороту. 
Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як у сукупності, так і окремо, враховуючи пояснення учасників ДТП, дані, які визначені в схемі ДТП: рух та місце зіткнення транспортних засобів, розташування транспортних засобів після ДТП, характер ушкоджень транспортних засобів, апеляційний суд дійшов висновку, що в цій дорожній ситуації водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки AUDI, д.н.з НОМЕР_1 , в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «ТОYOTA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Таким чином, дії ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП та кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
З урахуванням наявних у справі доказів, у їх сукупності та фактичних обставинах справи, які не заперечуються сторонами, у суду апеляційної інстанції достатньо підстав зробити висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Отже при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.
Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 247, 278, 280, 283, 284 КУпАП і п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, суддя місцевого суду не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з`ясував належним чином, обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП.
Враховуючи викладене, а також допущену неповноту та однобічність, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Між тим, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, у якому зазначено, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.
З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість водія, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Апеляційний суд акцентує увагу на те, що за змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Тому доводи апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а постанова скасуванню як незаконна та невмотивована.
Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.12.2023 не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпА скасувати.
ОСОБА_2 визнати винним за ст. 124 КУпАП.
Провадження по даній справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага