ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 березня 2026 року справа №200/8810/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року (повне судове рішення складено 10 грудня 2025 року) у справі № 200/8810/25 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження основного розміру пенсії ОСОБА_1 гарантованого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язати Управління здійснити перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 13.05.2025 у відповідності до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а саме у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія без застосування обмежень по індексації, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року по справі № 200/9016/24, яке набрало законної сили 04.09.2025, ОСОБА_1 перераховано пенсію у відповідності із статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40, абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.07.2024. Після виконання судового рішення позивач в особистому кабінеті Веб-порталу виявив, що відповідачем під час перерахунку пенсії з 01.03.2025 всупереч вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської» невірно розраховано розмір пенсію позивача та зменшено її розмір на 776,80 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії відповідача щодо обмеження основного розміру пенсії ОСОБА_1 гарантованого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Зобов`язано Управління здійснити перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 13.05.2025 у відповідності до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а саме у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія без застосування обмежень по індексації, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з 01.03.2025 по пенсійній справі ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії “Індексація заробітку”. Загальний розмір підвищення склав 2276,80 грн, так як розмір збільшення не може перевищувати 1500,00 грн застосовано обмеження в індексації з 01.03.2025 в розмірі — -776,80 грн. Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідно до вимог чинного законодавства.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (дислокація — м. Покровськ) та на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2024 по справі № 200/6371/24, яке набрало законної сили переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі — Закон № 1058) з 12.07.2024.
Як зазначає у відзиві відповідача, з 01.03.2025 по пенсійній справі ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії “Індексація заробітку”. Загальний розмір підвищення склав 2276,80 грн, так як розмір збільшення не може перевищувати 1500,00 грн застосовано обмеження в індексації з 01.03.2025 в розмірі — -776,80 грн. Відповідач також зазначає, що загальний розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 № 345, а саме у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря. 
Позивачем заявлені позовні вимоги в межах шестимісячного строку звернення із позовом до суду з 13 травня по 13 листопада 2025 року.
Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, встановив наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.
Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.
Статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативноправових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” № 209 від 25.02.2025 загальний розмір збільшення не може перевищувати 1500 грн.
З 14.10.2009 ОСОБА_1 був отримувачем пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 12.07.2024 позивача було переведено на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 (на виконання рішення суду у справі № 200/6371/24). Так, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2024 по справі № 200/6371/24, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянуто заяву від 12.07.2024, до пільгового стажу зараховано періоди роботи 01.07.2004 по 02.07.2004, з 06.04.2006 по 08.05.2006 та час перебування на інвалідності, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 21.10.2009 по 12.07.2024. За результатами опрацювання перерахунку ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 200/9016/24, яке набрало законної сили 4 вересня 2025 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області донарахувати ОСОБА_1 розмір пенсії у відповідності із статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40, абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058 з 12.07.2024.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 200/9016/24 з 12.07.2024 здійснено перерахунок із застосуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40, абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058.
Як зазначає у відзиві відповідача, з 01.03.2025 по пенсійній справі ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії “Індексація заробітку”. Загальний розмір підвищення склав 2276,80 грн, так як розмір збільшення не може перевищувати 1500,00 грн застосовано обмеження в індексації з 01.03.2025 в розмірі — -776,80 грн. Відповідач також зазначає, що загальний розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідно до 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 року № 345, а саме у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря. 
З матеріалів справи вбачається, що такий перерахунок був здійснений відповідачем на виконання рішення суду від 11.04.2025, яке набрало законної сили 04.09.2025.
На переконання суду, обмеження розміру пенсії позивача суперечить гарантованому Законом України “Про підвищення престижності шахтарської праці” розміру, адже приписами ст. 8 вказаного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії встановлено у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі “Ковач проти України” від 07.02.2008, п. 59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19.10.2004, п.50 рішення у справі “Чуйкіна проти України” від 13.01.2011, п.54 рішення у справі “Швидка проти України” від 30.10.2014 тощо).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
З наведеного слідує, що позивач має право на нарахування йому розміру пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не нарахування її в зазначеному розмірі свідчить про протиправність дій відповідача.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно застосовано обмеження в індексації з 01.03.2025 в розмірі — -776,80 грн.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В аналогічній справі, в якій постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 360/948/24 про відмову у позові була скасована, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі №360/948/24, яким позов задоволено, залишено в силі, Верховний Суд відзначив, що "Під час розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що під час перерахунку пенсії позивача, відповідачем обмежено передбачений статтею 8 Закону № 345-VI її розмір на 1083,70 грн. Такі фактичні обставини судом першої інстанції встановлено на підставі наданих суду протоколів призначення та перерахунку пенсії і відповідачем такі обставини не спростовано. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача та постановив рішення про задоволення позовних вимог. Покликання відповідача, в обґрунтування своїх доводів, на правомірність дій щодо обмеження індексації пенсії під час її перерахунку, є безпідставним, оскільки таке не спростовує висновки суду першої інстанції щодо зменшення встановленого законом мінімального розміру пенсії" (Постанова ВС у справі №360/948/24 від 26.08.2025).
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог позивача повністю.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 200/8810/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 19 березня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук