Справа № 306/685/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2024 року, ухвалене суддею Жиганська Н.М., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
встановив:

У березні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивує тим, що 09.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №78488525, згідно якого позичальниця отримала кошти у розмірі 9 500 гривень у власне користування.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21. Право вимоги за даним кредитним договором отримано позивачем 23.08.2023 після підписання реєстру боржників №9 та ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 38 000 гривень, з яких: 9 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 28 500 гривень - сума заборгованості за відсотками. Позивач штрафних санкцій не нараховував.
27.03.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №5375811. Відповідачка отримала позику в розмірі 2 000 гривень для власних потреб.
10.08.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» всі належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 10.08.2023 до Договору факторингу №10-08/2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 6 320 гривень, з яких: 2 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 320 гривень - сума заборгованості за відсотками.
01.04.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00412-04/2023, згідно умов якого відповідачка отримала в користування кредитні кошти в розмірі 5 000 гривень.
12.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» укладено договір факторингу №12062023. ТОВ «ФК «Інвеструм» отримало право вимоги за кредитним договором №00412-04/2023 від 01.04.2023 укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 
27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-1 відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги за кредитним договором №00412-04/2023 від 01.04.2023.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №00412-04/2023 від 01.04.2023 становить суму 12 263,50 гривень, з яких: 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 7 263,50 гривень - сума заборгованості за відсотками.
05.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6432985, згідно умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 20 000 гривень.
24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24112023 та підписано реєстр боржників, згідно якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки в розмірі 55 542 гривень з яких: 20 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 35 542 гривень - сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за вищезгаданими договорами в загальному розмірі 112 125,50 гривень, а також понесені позивачем судові витрати.

Заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість в загальному розмірі 112 125,50 гривень, в тому числі:
- за договором позики №78488525 від 09 березня 2023 року у розмірі 38 000 грн., з яких: 9 500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 28 500 грн. - заборгованість за відсотками;
- за договором позики №5375811 від 27 березня 2023 року у розмірі 6 320 грн., з яких: 2 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 4 320 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою;
- за кредитним договором №00412-04/2023 від 01 квітня 2023 року у розмірі 12 263,50 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 7 263,50 грн. - заборгованість за відсотками;
- за кредитним договором №6432985 від 05 березня 2023 року у розмірі 55 542 грн., з яких: 20 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 35 542 грн. - заборгованість за відсотками;
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір у розмірі 3 028 гривень.

ОСОБА_1 подала 17.06.2025 заяву про перегляд заочного рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2024 року в якій просила ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2024 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вважає заочне рішення суду першої інстанції необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів укладення з відповідачкою договорів позики та кредитних договорів, так само як і не доведено факт отримання нею кредитних коштів. Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні бухгалтерські документи, однак такі в матеріалах справи відсутні.
Зазначає, що розрахунок кредитної заборгованості не є доказом укладення кредитного договору. Надані позивачем розрахунки є невірними і не відповідають умовам кредитних договорів, суми процентів більші ніж передбачено договорами, такі порушують її права як споживача, оскільки є надмірним тягарем, а розрахунки проведено з порушенням.
Щодо процесуальних порушень, то зазначає, що суд першої інстанції належним чином про судовий розгляд не повідомляв її.

До початку розгляду справи від сторін спору заяв чи клопотань не надходило.
Учасники справи в судове засідання не з`явились.
Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомлений про судове засідання шляхом отримання судової повістки особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення від 13.10.2025 наявне в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_1 також повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення від 09.10.2025.
Представник відповідачки - адвокат Дем`яненко О.М. повідомлена шляхом надіслання їй судової повістки на її офіційну електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 01.10.2025 (а.с.231).
У зв`язку з тим, що сторони по справі не з`явились, однак такі були повідомлені про судове засідання належним чином, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то таку слід вирішити по суті.
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 укладено договір позики №78488525. Згідно умов укладеного договору, відповідачка отримала позику в розмірі 9 500 гривень строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 2,5% за день користування коштами від суми наданої позики. Дата повернення позики - 08.04.2023.
Договір позики №78488525 від 09.03.2023 разом додатками до такого підписано одноразовим електронним цифровим ідентифікатором 9T37IdneE9. Картковий рахунок вказаний позичальницею - НОМЕР_1 . Фінансовий номер телефону на який отримано одноразовий код - НОМЕР_2 .
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21. Право вимоги за даним кредитним договором отримано позивачем 23.08.2023 після підписання реєстру боржників №9 та позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 38 000 гривень, з яких: 9 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 28 500 гривень - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «ЄАПБ» штрафних санкцій не нараховував.
Додатковою угодою №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 викладено п. 1.3. Договору в новій редакції.
Додатковою угодою №10 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 визначено загальну суму прав вимоги та порядок сплати такої суми.
27.03.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №5375811. Згідно п.2.1. Договору, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору.
Згідно умов вищезазначеного договору позики, ОСОБА_1 надано позику в розмірі 2 000 гривень строком на 80 днів (до 15.06.2023).
У п.2.4. Договору викладено процентні ставки які застосовуються в межах строку позики, зокрема: акційна процентна ставка - 1,1% на день; базова процентна ставка - 2,2% на день; основна процентна ставка - 3% на день.
Позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті (п.2.5. Договору).
Договір позики №5375811 та додатки до нього, в тому числі й паспорт позики, підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором h80875. Фінансовий номер - НОМЕР_2 .
10.08.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» всі належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 10.08.2023 до Договору факторингу №10-08/2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 6 320 гривень, з яких: 2 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 320 гривень - сума заборгованості за відсотками, про що складено відповідний акт прийому-передачі.
Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №10-08/2023 від 10.08.2023 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 6 320 гривень, з яких: 2 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 320 гривень - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості.
01.04.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №00412-04/2023. Згідно умов укладеного договору споживачка отримала кредитні кошти в розмірі 5 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування таким. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% на добу. Кредит надано строком на 25 днів (до 25.04.2023).
Згідно п. 1.4. Договору, надання кредиту та зміна суми кредиту надається на основі оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) клієнта, на власний розсуд товариства. Клієнту, який не пройшов первинний скоринг Товариства при подачі заявки, Товариство має право запропонувати інші умови кредитування, які клієнт може прийняти або відмовитись. Кредит таким клієнтам надається за стандартною процентною ставкою 3% на добу в межах суми 2 000 гривень.
З метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бут запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 1,99% на добу (п.1.6. Договору).
У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений у п. 1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 1,99 на добу з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.
Кредитний договір №00412-04/2023 від 01.04.2023 підписано ОСОБА_1 одноразовим електронним підписом W6712. Рахунок позичальника № НОМЕР_3 хх-хххх-2344. Фінансовий номер телефону - НОМЕР_2 .
12.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» укладено договір факторингу №12062023. ТОВ «ФК «Інвеструм» отримало право вимоги за кредитним договором №00412-04/2023 від 01.04.2023 укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 
27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-1 відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги за кредитним договором №00412-04/2023 від 01.04.2023.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №00412-04/2023 від 01.04.2023 становить суму 12 263,50 гривень, з яких: 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 7 263,50 гривень - сума заборгованості за відсотками, про що складено відповідний акт прийому-передачі реєстру боржників.
05.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №6432985 про надання споживчого кредиту. Згідно умов даного договору, споживачка отримала від товариства кредитні кошти в розмірі 20 000 гривень зі строком кредитування - 360 днів та періодичністю сплати процентів - кожні 30 днів.
Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту (п. 1.5.1. Договору).
Знижена процентна ставка становить 1,393% в день та застосовується якщо споживач виконає умови передбачені п. 1.5.2. Договору.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування становить 29 653,85% річних (п. 1.7.1. Договору).
Згідно п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Кредитний договір №6432985 від 05.03.2023 та додатки до нього, в тому числі й паспорт споживчого кредиту підписано відповідачкою одноразовим цифровим ідентифікатором С3395. Номер телефону споживачки вказаний нею в особистому кабінеті - НОМЕР_2 .
24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24112023 та підписано реєстр боржників, згідно якого після підписання акту прийому-передачі реєстру боржників, позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки в розмірі 55 542 гривень з яких: 20 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 35 542 гривень - сума заборгованості за відсотками. 

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги повністю керувався тим, що первісні кредитори виконали свої зобов`язання - перерахували кредитні кошти на вказаний картковий рахунок відповідачки, однак саме ОСОБА_1 не виконала частину взятих на себе зобов`язань та не повернула кошти разом із нарахованими процентами. Крім цього, суд встановив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» правомірно отримало право вимоги щодо всіх договорів, які є предметом даного спору.
Однак, проаналізувавши матеріали справи та врахувавши доводи апеляційної скарги колегія суддів не цілком погоджується з мотивами суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо договору позики №78488525 від 09.03.2023 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 
09.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 укладено договір позики №78488525. Згідно умов укладеного договору, відповідачка отримала позику в розмірі 9 500 гривень строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 2,5% за день користування коштами від суми наданої позики. Дата повернення позики - 08.04.2023.
Договір позики №78488525 від 09.03.2023 разом додатками до такого підписано одноразовим електронним цифровим ідентифікатором 9T37IdneE9. Картковий рахунок вказаний позичальницею - НОМЕР_1 . Фінансовий номер телефону на який отримано одноразовий код - НОМЕР_2 .
Як зазначає позивач, 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21. ТОВ «ФК «ЄАПБ» стверджує, що право вимоги за даним кредитним договором отримано позивачем 23.08.2023 після підписання реєстру боржників №9 та позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 38 000 гривень, з яких: 9 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 28 500 гривень - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «ЄАПБ» штрафних санкцій не нараховував.
Суд першої інстанції задовольняючи в цій частині позовні вимоги не врахував, що договір позики №78488525 укладено між первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 09.03.2023, а договір факторингу №14/06/21 згідно якого мало бути передано право вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено сторонами 14.06.2021, тобто на момент укладення договору факторингу не існувало права вимоги, яке могло бути передане позивачу.
Згідно п. 1.1. Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру прав боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частино цього договору.
За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. При цьому, якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Зокрема, у справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Предметом відступлення може бути лише зобов`язальна вимога, яка є дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною та доводить, що вказані ознаки предмета є сутнісними, а відсутність хоча б одного з них позбавляє певну вимогу можливості бути предметом відступлення.
Колегія суддів зазначає, що під існуючою грошовою вимогою слід розуміти грошову вимогу, строк платежу за якою на момент укладення договору фінансування під відступлення грошової вимоги уже настав. Майбутньою вимогою, як предмета відступлення, під яке надається фінансування, може бути грошова вимога, яка ґрунтується на договорі, вже укладеному до моменту відступлення, строк платежу за яким ще не настав.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. 
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі №755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.
Таким чином, укладаючи договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», первісний кредитор не міг передати право вимоги за договором позики №78488525 від 09.03.2023, оскільки на момент підписання договору факторингу не існували кредитні правовідносини між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .
Судова колегія наголошує, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
Тож, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за договором позики №78488525 від 09.03.2023 в контексті того, що таке право вимоги було відсутньо станом на 14.06.2021 в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Тому, в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» в частині стягнення заборгованості в загальному розмірі 38 000 гривень, що стосується договору позики №78488525 від 09.03.2023 належить відмовити з вищенаведених підстав.

Щодо Договору позики №5375811 від 27.03.2023 укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 
27.03.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №5375811.
Згідно умов укладеного договору ОСОБА_1 отримала від товариства позику в розмірі 2 000 гривень на особисті (споживчі) потреби строком на 80 днів, тобто до 15.06.2023.
Договір між сторонами укладено згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Зокрема, в даній статті визначено порядок укладення електронного договору, яка починається з пропозиції укладення такого договору (оферта), яка повинна містити істотні умови і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
ТОВ «Маніфою» розмістило публічну пропозицію (оферту) на своєму веб-сайті, яку ОСОБА_1 акцептувала шляхом заповнення відповідного формуляра, який вона отримала після подання відповідної заяви на отримання кредитних коштів у особистому кабінеті.
Під час оформлення даного договору ОСОБА_1 заповнила своїх особисті дані такі, як: місце проживання, РНОКПП, паспорт та номер телефону.
Перевіривши введені відповідачкою дані з наявними в матеріалах справи слід дійти до висновку, що такі є ідентичними та належать саме ОСОБА_1 , а не іншій особі.
Відповідачка підписала договір позики №5375811 від 27.03.2023, а також всі додатки до нього електронним одноразовим цифровим ідентифікатором h80875, який було отримано нею на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 .
Тому, слід вважати доведеним факт укладення між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 27.03.2023 договору позики №5375811.
Щодо отримання коштів за договором позики, то слід зазначити, що згідно п. 2.5. Договору, позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті.
Позивач не може надати виписку з карткового рахунку № НОМЕР_1 , оскільки такий становить банківську таємницю згідно статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини (ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
ОСОБА_1 на спростування факту отримання нею позики в розмірі 2 000 гривень не надала суду виписку з карткового рахунку № НОМЕР_1 за період з 27.03.2023 по 28.03.2023, а тому слід вважати, що така отримала кошти в позику.
З приводу доводів відповідачки, які стосуються неправильності нарахування, слід зазначити таке.
У п. 2.4. Договору позики №5375811 зазначено, що акційна процентна ставка - 1,105% на день; базова процента ставка - 2,2% на день; основна процентна ставка - 3% на день.
Продовження строку позики описано в розділі 4 Договору та такий продовжується укладення додаткової угоди. В матеріалах справи відсутня додаткова угода, а тому слід вважати, що такий договір закінчив свою дію 15.06.2023.
Позивачем нараховано заборгованість за договором позики №5375811 від 27.03.2023 у розмірі 6 320 грн. з яких: 2 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 320 гривень - сума заборгованості за відсотками.
Тобто, нарахування здійснювалося у відповідності до умов 3.1. Договору та відповідає двом розрахунковим періодам: перший з 27.03.2023 по 26.04.2023 (30 днів) та другий з 26.04.2023 по 15.06.2023 (50 днів). Згідно умов п. 3 Договору, перший розрахунковий період здійснювалося нарахування за ставкою 2,2% в день, що становить суму 1 320 гривень (2 000 х 2,2% = 44 х 30) + за другий розрахунковий період нараховано 3 000 гривень (2 000 х 3% = 60 х 50).
Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №10-08/2023 від 10.08.2023 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 6 320 гривень, з яких: 2 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 320 гривень - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості.
Таким чином, нарахування за договором позики здійснені первісним кредитором відповідають умовам договору позики №5375811 від 27.03.2023.

Щодо договору про надання споживчого кредиту №00412-04/2023 від 01.04.2023 укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 
01.04.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №00412-04/2023. Згідно умов укладеного договору споживачка отримала кредитні кошти в розмірі 5 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування таким. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% на добу. Кредит надано строком на 25 днів (до 25.04.2023).
Згідно п. 1.4. Договору, надання кредиту та зміна суми кредиту надається на основі оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) клієнта, на власний розсуд товариства. Клієнту, який не пройшов первинний скоринг Товариства при подачі заявки, Товариство має право запропонувати інші умови кредитування, які клієнт може прийняти або відмовитись. Кредит таким клієнтам надається за стандартною процентною ставкою 3% на добу в межах суми 2 000 гривень.
З метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бут запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 1,99% на добу (п.1.6. Договору).
У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений у п. 1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 1,99 на добу з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.
Кредитний договір №00412-04/2023 від 01.04.2023 підписано ОСОБА_1 одноразовим електронним підписом W6712. Рахунок позичальника № НОМЕР_3 хх-хххх-2344. Фінансовий номер телефону - НОМЕР_2 .
Даний кредитний договір укладено згідно положень Закону України «Про електронну комерцію» шляхом розміщення ТОВ «Аванс Кредит» на власному веб-сайті відкритої (публічної) оферти, яка була акцептована ОСОБА_1 . Відповідачка ввела особисті дані, які збігаються з наявними у матеріалах справи.
Тобто, слід констатувати, що кредитний договір між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено, кредитні кошти в розмірі 5 000 гривень відповідачкою отримано. Відповідачка не надала виписку з карткового рахунку № НОМЕР_3 хх-хххх-2344 для спростування факту отримання нею кредитних коштів.
Щодо нарахувань за даним кредитним договором, то Договором передбачено наступне: проценти річних - 36,5% від суми кредиту в розрахунку 0,10% на добу; проценти, які застосовано товариством після 25 днів кредитування - 1,99% на добу; кредитування здійснюється не більше 180 календарних днів (п. 4.3. Договору).
За період з 01.04.2023 по 25.04.2023 первісним кредитором нараховано заборгованість в розмірі 5 125 гривень, тобто 125 гривень відсотків (5 000 х 0,1% = 5 х 25 = 125). 
В подальшому, за період з 26.04.2023 по 22.10.2023 ТОВ «Аванс Кредит» мало право нараховувати відсотки за процентною ставкою 1,99% в день, тобто 99,50 гривень (5 000 х 1,99% = 99,50), однак товариство не нараховувало проценти за всі 180 днів передбачених п. 4.3. Договору, оскільки така заборгованість по відсоткам мала б становити суму 17 910 гривень (99,50 х 180). Право здійснювати нарахування в межах строку кредитування є диспозитивним правом кредитора та залежить від його волевиявлення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного у суду у Постанові від 22.04.2024 у справі №559/1622/19 виснував, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Відповідачка не надала власний контррозрахунок заборгованості за кредитним договором №00412-04/2023 від 01.04.2023, а тому колегія суддів проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та умови кредитування вважає, що позивачем не порушено умов кредитного договору №00412-04/2023 від 01.04.2023, а тому нарахований борг в загальній сумі 12 263,50 гривень є правомірним та підлягає стягненню.

Щодо договору №6432985 про надання споживчого кредиту від 05.03.2023 укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 
05.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №6432985 про надання споживчого кредиту. Згідно умов даного договору, споживачка отримала від товариства кредитні кошти в розмірі 20 000 гривень зі строком кредитування - 360 днів та періодичністю сплати процентів - кожні 30 днів.
Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту (п. 1.5.1. Договору).
Знижена процентна ставка становить 1,393% в день та застосовується якщо споживач виконає умови передбачені п. 1.5.2. Договору.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування становить 29 653,85% річних (п. 1.7.1. Договору).
Згідно п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Кредитний договір №6432985 від 05.03.2023 та додатки до нього, в тому числі й паспорт споживчого кредиту підписано відповідачкою одноразовим цифровим ідентифікатором С3395. Номер телефону споживачки вказаний нею в особистому кабінеті - НОМЕР_2 .
Даний кредитний договір укладено згідно положень Закону України «Про електронну комерцію» шляхом розміщення ТОВ «Аванс Кредит» на власному веб-сайті відкритої (публічної) оферти, яка була акцептована ОСОБА_1 . Відповідачка ввела особисті дані, які збігаються з наявними у матеріалах справи.
Тобто, такий договір є укладеним, кредитні кошти в розмірі 20 000 гривень отримано відповідачкою. Протилежного ОСОБА_1 не довела, не надала без запечені докази на спростування цього.
З приводу здійснених нарахувань, слід зазначити, що п. 1.5.1.-1.5.2. Договору визначено стандартну процентну ставку - 1,99% в день та знижену процентну ставку - 1,3% в день.
З наданих документів вбачається, що відповідачці надано 30-денну знижку по якій нараховувались проценти за зниженою ставкою 1,3% в день.
Тобто, за період з 05.03.2023 по 04.04.2023 нараховано процентів в розмірі 7 800 гривень (20 000 х 1,3% = 260 х 30).
Подальше нарахування, з 05.04.2023 по 05.03.2024 первісний кредитор мав право нараховувати згідно стандартної процентної ставки, однак товариством не було нараховано процентів за весь період кредитування, оскільки проценти, які просить стягнути позивач становлять суму 35 542 гривень. Дане право первісного кредитора щодо здійснення нарахувань є диспозитивним та судом не заперечується.
Відповідачка не надала суду власного контррозрахунку щодо кредитного договору №6432985 та не вказує в чому саме полягає неправильне нарахування первісним кредитором, а тому слід вважати, що така не спростувала суму загальної заборгованості в розмірі 55 542 гривень з яких: 20 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 35 542 гривень - сума заборгованості за відсотками.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.09.2024 у справі №204/7787/21 виснував, що недоведення суми заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні позову банку, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву.
З приводу доводів, які стосуються надмірно нарахованих товариствами відсотків по всім договорам, то слід зазначити, що договори підписано відповідачкою з власної волі, не під дією примусу та підписуючи такі ОСОБА_1 підтвердила, що погоджується з усіма істотними умовами договорів, в тому числі щодо нарахування відсотків.
Крім цього, відповідачка не зверталась до суду з окремим позовом або із зустрічним позовом щодо визнання договорів або їх окремих пунктів недійсними або такими, що порушують її права як споживачки згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів».
Таким чином, апеляційний суд констатує, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає загальна сума заборгованості в розмірі 74 125,50 гривень (6 320 + 12 263,50 + 55 542), зокрема: за договором позики №5375811 в розмірі 6 320,00 гривень, з яких: 2 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 4 320 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою; за Кредитним Договором №00412-04/2023 в розмірі 12 263,50 гривень, з яких: 5 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 7 263,50 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №6432985 в розмірі 55 542,00 гривень з яких: 20 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 35 542 грн. - заборгованість за відсотками.
Вищезгадана сума заборгованості є доведеною належними та допустимими доказами, не спростована відповідачкою та підлягає до задоволення.

Серед інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що судом першої інстанції допущено порушення процесуального права, які полягають у неналежному повідомленні її про судовий розгляд. Крім цього, зазначає, що електронна адреса, на яку суд надсилав їй процесуальні документи взагалі їй не належить.
Однак, апеляційний суд не погоджується з такими доводами ОСОБА_1 з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції надсилав поштовими засобами зв`язку процесуальні ухвали та судові повістки на поштову адресу відповідачки, однак такі поверталися з відмітками «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.100-101, 112-113).
Крім цього, процесуальні документи надсилалися відповідачці на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також вказана відповідачкою під час оформлення договорів позики та кредитних договорів (а.с.106-107, 175, 177).
Таким чином, доводи відповідачки щодо її неналежного повідомлення є спростованими, оскільки суд першої інстанції виконав свій процесуальний обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення кредитної заборгованості в розмірі 38 000,00 гривень за договором позики №78488525 від 09.03.2023 та ухвалює з цієї вимоги нове судове рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 , то згідно положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути частково відповідно до задоволених позовних вимог.
Так, позивачем заявлено позовні вимоги у загальному розмірі 112 125,50 гривень, однак апеляційним судом задоволено такі вимоги лише у розмірі 74 125,50 гривень, що становить 66,11% від заявлених вимог (74 125,50 : 112 125,50 х 100), тобто відсоток задоволених вимог апеляційної скарги становить 33,89% (100% - 66,11%).
Тому, судовий збір, який підлягає стягненню з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 за подання останньою апеляційної скарги складає суму 1 539,28 гривень (4 542 х 33,89%).

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2024 року, скасувати в частині позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 38 000,00 гривень за договором Позики №78488525 від 09 березня 2023 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні даної позовної вимоги до ОСОБА_1 .

Заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2024 року, змінити зазначивши в резолютивній частині, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задоволенню та що загальний розмір кредитної заборгованості підлягає зменшенню із суми 112 125,50 гривень на суму 74 125,50 гривень, загальний розмір якої і підлягає стягненню.

У решті вимог заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 судові витрати у розмірі 1 539,28 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: