25 лютого 2026 року
Справа № 646/5131/24 
№ провадження 1-кп/646/275/2026 

В И Р О К
іменем України
25.02.2026 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 
та захисника – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за відсутністю обвинуваченої (in absentia) в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження № 12023220000000475 від 28.04.2023 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Куп`янськ-Вузловий Харківської області, громадянки України, освіта вища, працюючої бухгалтером КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», незаміжньої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Громадянка України ОСОБА_5 , діючи умисно, перебуваючи на території м. Куп`янська Харківської області, здійснила добровільне зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, при наступних обставинах.
Так, 24.02.2022 року близько о 04 год. 00 хв. за наказом Президента РФ Російська Федерація (далі - РФ) незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та інші підконтрольні військові та збройні формування.
Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року за № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004, в період з 24.02.2022 року по 10.09.2022 року було тимчасово окуповано м. Куп`янськ Харківської області.
Указом Президента України 24.02.2022 року за № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжено.
У період окупації, на території Куп`янського району Харківської області, з 24.02.2022 року збройні сили держави-агресора РФ здійснили силове захоплення та взяття під контроль будівель і споруд на території м. Куп`янська Харківської області, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі Куп`янський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області, розташований по вул. Харківській, 14 у м. Куп`янську Харківської області, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та з метою створення окупаційної влади, зокрема нового окупаційного правоохоронного органу, та вирішили залучити до співпраці місцевих жителів.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 год. 00 хв. 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, перебуваючи у м. Куп`янську Харківської області, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, створеним на тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами РФ, з мотивів допомоги державі-агресору та її збройним формуванням створити вертикаль незаконних органів влади, у зв`язку з тим, що така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом, з метою завдання шкоди України, достовірно знаючи, що по вул. Харківській, 14 у м. Куп`янську Харківської області знаходиться Куп`янський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області, співробітники якого виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, погодилася на пропозицію військових РФ та 05.07.2022 року добровільно зайняла посаду виконувача обов`язків інспектора відділення міграційної служби у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території – «Управлінні внутрішніх справ Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області». 

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2024 року відносно обвинуваченої здійснюється спеціальне судове провадження.

Будь-яких відомостей щодо позиції обвинуваченої щодо пред`явленого їй обвинувачення суду не надано.

Захисник повідомив, що йому невідома позиція обвинуваченої щодо пред`явленого їй обвинувачення, однак зауважень щодо судового розгляду за процедурою спеціального судового провадження не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.

Щодо обґрунтування здійснення стороною обвинувачення всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваної чи обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

У подальшому, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2024 року у межах цієї судової справи було постановлено про розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 за її відсутності (in absentia) шляхом здійснення спеціального судового провадження.

При ухваленні вказаного рішення суд виходив з того, що судовий розгляд за відсутності обвинуваченого відповідає стандартам міжнародного законодавства, зокрема Рекомендаціям Комітету міністрів Ради Європи № 6 R (87) 18 щодо спрощення кримінального провадження, а також Резолюції Комітету Ради Європи від 19.01.1973 року 75 (11) про критерії, які регламентують здійснення провадження за відсутності обвинуваченого.

Крім того, можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченої, тобто здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченої, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, не можна розглядати як порушення положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате стосовно нього судове провадження (наприклад, рішення у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24.05.2007 року, «Пуатрімоль проти Франції» від 23.11.1993 року, «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001 року, «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985 року, «F.C.B. проти Італії» від 28.08.1991 року).

У цьому кримінальному провадженні рішенню про спеціальне судове провадження передували неодноразові неявки обвинуваченої на судові засідання, і про причини своєї неявки обвинувачена суду не повідомляла.

Суд також враховує, що обвинувачена на теперішній час перебуває на території, яка на цей час непідконтрольна державним органам України або на території РФ, що ускладнювало використання органом досудового розслідування механізму міжнародного співробітництва у кримінальних провадженнях між вказаними державами, особливо щодо обвинуваченої, яка співпрацювала з РФ та обіймала посаду на окупованій території.

Однак, незважаючи на наявність складнощів у реалізації міжнародно-правової допомоги між Україною та РФ, стороною обвинувачення належним чином здійснювалися спроби належного повідомлення обвинуваченої про пред`явлене їй обвинувачення, виклик обвинуваченої, який здійснювався як шляхом публікації оголошень на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, так і у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий Кур`єр».

Під час судового розгляду, стороною обвинувачення було використано всі надані законом можливості для дотримання прав обвинуваченої (зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя).

Стороні захисту було надано достатньо часу для належного забезпечення права на захист обвинуваченої, судовий розгляд відбувався тривалий час, протягом якого обвинувачена у встановленому порядку викликалась до суду.

Права та інтереси захищалися адвокатом ОСОБА_4 , який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги для здійснення захисту за призначенням, та який брав участь на всіх стадіях судового розгляду.

Захисник належним чином брав участь у реалізації права на захист обвинуваченої під час судового розгляду: брав активну участь у допиті свідка, дослідженні матеріалів провадження, заявляв певні клопотання та захисником було сформульовано та оголошено в судових дебатах позицію захисту.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_5 , для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку з чим остання викликалась в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України: повістки про виклик публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Червонозаводського районного суду м. Харкова, а після зміни найменування суду Основ`янського районного суду міста Харкова.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 року № 4273-IX з 25.04.2025 змінено назву Червонозаводського районного суду міста Харкова на Основ`янський районний суд міста Харкова. Цим законом п. 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п.п. 3, відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Крім того, судом додатково вживались заходи для належного повідомлення обвинуваченої, направлялись судові повістки про виклик за останньою відомою адресою проживання на території України, а також направлялися захиснику для вручення обвинуваченій, також виклик здійснювався шляхом публікації інформації про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр», а також шляхом публікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Основ`янського районного суду міста Харкова. Відтак з моменту опублікування повістки про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачена вважається належним чином ознайомленою з її змістом.

У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення та судом було вчинено достатньо та максимально можливих заходів щодо дотримання прав обвинуваченої.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинна бути обізнаною про розгляд вказаного кримінального провадження, та відмовилась від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, та захищати себе безпосередньо в такому суді, що також свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалась до суду, як зазначено вище, через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб та шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання обвинуваченої на території України, оголошення на офіційному веб-сайті, а також шляхом направлення захиснику для вручення обвинуваченій, однак обвинувачена у судове засідання не з`явилась.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Разом з тим, суд враховує, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20.02.2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24.02.2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, у зв`язку з чим ці факти не потребують окремого доказування в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року за № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004, в період з 24.02.2022 року по 10.09.2022 року було тимчасово окуповано м. Куп`янськ Харківської області.

Також загальновідомим є факт створення на окупованих територіях України окупаційних адміністрацій, правоохоронних та інших владних органів, які не потребують окремого судового доказування.

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченому за ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується доказами у кримінальному провадженні та безпосередньо дослідженими судом, зокрема показаннями свідків.

Так, допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_6 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив, що у 2022 році під час окупації м. Куп`янська Харківської області, окупаційна влада в приміщенні відділу поліції організувала катівню за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14. Він був членом територіальної оборони м. Куп`янська Харківської області та мав при собі зброю. У серпні 2022 року представники окупаційної влади почали збирати відбитки пальців у всіх, хто знаходився у катівні. Декому пропонували отримати паспорт РФ. ОСОБА_5 приймала участь у відібранні відбитків пальців та у видачі паспортів РФ особам, які перебували в катівні. Він її бачив декілька разів. З 07.06.2022 року до 09.09.2022 року він перебував у катівні, його затримали незаконно, як колишнього військового та члена територіальної громади. До окупації м. Куп`янська Харківської області ОСОБА_5 він знав як мешканку м. Куп`янська Харківської області. ОСОБА_5 здійснювала свою діяльність, без будь-якого примусу. Він її сприймав, як представника окупаційної влади. Вона йому повідомляла, що вона займається зборами даних для видачі паспортів РФ. З катівні його звільни, після деокупації м. Куп`янська Харківської області. 

Крім того, вина обвинуваченої об`єктивно підтверджується іншими дослідженими у судовому засіданні та сприйнятими безпосередньо судом під час судового розгляду письмовими доказами, а саме.

Даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023220000000475 від 28.04.2023 року (т. 2 а.с. 2).

Даними повідомлення про початок досудового розслідування від 12.05.2023 року, згідно якого було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023220000000475 від 28.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України за фактом того, що 27.04.2023 року до СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали 7 Управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НПУ, згідно яких, ОСОБА_5 , добровільно зайняла посаду в т. зв. «УВД ВГА Харьковской области» при окупаційній владі держави-агресора Російської Федерації в період окупації військовими РФ Куп`янського району Харківської області (т. 2 а.с. 4).

Даними ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2023 року про надання тимчасового доступу до документів, що перебувають в матеріалах кримінального провадження № 12023220000000475 від 28.04.2023 року, а саме до особової справи, трудового договору, заяви та особистих документів відносно ОСОБА_5 , яка зайняла посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, які складені виключно на неї чи підписані виключно останньою, а також отримання тимчасового доступу до документів з метою їх вилучення в копіях, а саме до платіжних відомостей, наказів про призначення, журналів чергувань та видачі посвідчень та іншої документації, відносно ОСОБА_5 , що підтверджують факт роботи в незаконно створених правоохоронних органах при окупаційній адміністрації держави-агресора РФ на тимчасово окупованій території (т. 2 а.с. 62-63).

Даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 01.09.2023 року, відповідно до якого з матеріалів кримінального провадження №12023220000000475 від 28.04.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2023 року вилучено оригінали та копії документів відповідно опису (т. 2 а.с. 64-67), які були оглянуті відповідно до протоколу огляду документів від 01.09.2023 року (т. 2 а.с. 69-71) та визнані речовими доказами відповідно до постанови слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 01.09.2023 року (т. 2 а.с. 72-75).

Даними речових доказів, які були оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження - копіями документів «Управление внутрених дел временной гражданской администрации Харьковской области, г. Купянск, Приказ № 1 - лс от 05.07.2022 «О назначении на должность» на 3 арк.; «Трудовой договор Временной гражданской администрации Харьковской области с работником администрации» за підписом ОСОБА_5 у 3 примірниках на 5 арк.; «Заявление» на 1 арк.; «Согласие на обработку данных» на 1 арк.; «Подписка о неразглашении информации» на 1 арк.; «Лист согласования» на 1 арк.; 2 фотокартки 9x12 на 2 арк.; 2 фотокартки 3x4 на 2 арк.; копією паспорта громадянки РФ ОСОБА_5 на 1 арк.; копією довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 на 1 арк.; копією картки платника податків ОСОБА_5 на 1 арк.; копією паспорта громадянки України ОСОБА_5 на 1 арк.; копією картки платника податків ОСОБА_5 на 1 арк.; копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 на 1 арк.; копією атестату про повну загальну середню освіту з додатком на 2 арк.; копією диплому бакалавра ОСОБА_5 з додатком на 9 арк.; копією трудової книжки ОСОБА_5 на 3 арк.; копією закордонного паспорту громадянки України ОСОБА_5 на 2 арк.; копією паспорта громадянки України ОСОБА_7 на 1 арк.; копією довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 на 1 арк.; копією картки платника податків ОСОБА_7 на 1 арк.; копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 на 1 арк.; копією свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 1 арк.; копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на 1 арк.; копією паспорта громадянина України ОСОБА_10 на 4 арк.; копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_10 на 1 арк.; копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 на 1 арк.; автобіографією ОСОБА_5 на 1 арк.; автобіографією ОСОБА_5 у рукописному на 1 арк.; анкетою ОСОБА_5 на 3 арк.; двома рукописними поясненнями ОСОБА_5 на 2 арк.; копією документя «Распоряжение главы временной гражданской администрации Харьковской области от 05.08.2022 № РГ-35/22» на 1 арк.; копією документа «Управление внутренних дел ВГА Харьковской области расходный кассовый ордер № 27 дата составления 26.08.2022, выплата единовременного |денежного вознаграждения за июнь 2022 г. Купянск» з додатком «Управление внутрених дел ВГА Харьковской области, Платежная ведомость № 15 от 24 августа 2022 года на выплату денежного вознаграждения» на 11 арк.; копією документу «Список сотрудников Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» на 4 арк.; копією документу «Управление внутрених дел ВГА Харьковской области расходный кассовый ордер № 17 дата составления 24.08.2022, выплата денежного вознаграждения за июль 2022 г. г. Купянск» з додатком «Управление внутренних дел ВГА Харьковской области, Платежная ведомость № 8 от 22 августа 2022 года на выплату денежного вознаграждения» на 20 арк.; копією документу «Управление внутренних дел ВГА Харьковской области Журнал учета удостоверений сотрудников УВД ВГА Харьковской області» розпочатого 06.07.2022 інв. № 18 на 33 арк.; копією документу «Штатная структура управление внутренних дел» на 4 арк.; копією документу «Список личного состава УВД ВГА Харьковской области» на 10 арк.; копією документу таблиці «табель учета рабочего времени за июнь 2022 года» на 9 арк. (т. 2 а.с. 76-220).

Даними судової почеркознавчої експертизи № 4 від 22.01.2024 року та ілюстративної таблиці до нього, згідно висновку якої: підпис від імені ОСОБА_5 у документі «Трудовой договор Временной гражданской Администрации Харьковской области с работником администрации» у графі «подпись» виконаний ОСОБА_5 ; підпис від імені ОСОБА_5 у документі «Трудовой договор Временной гражданской Администрации Харьковской области с работником администрации» У графі «подпись» виконаний ОСОБА_5 ; підпис у графі «подпись» у документі «Автобиография» виконаний ОСОБА_5 ; підпис у документі «Объяснение» виконаний ОСОБА_5 ; підпис у документі «Объяснение» виконаний ОСОБА_5 ,; підпис у графі «подпись» у документі «Анкета» виконаний ОСОБА_5 ; підпис у документі «Заявление» виконаний ОСОБА_5 ; підпис у документі «Согласие на обработку персональных данных» виконаний ОСОБА_5 ; підпис у документі «Подписка о неразглашении информации» виконаний ОСОБА_5 ; підпис у графі «Сотрудник! У документі «Трудовой договор» виконаний ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 56-61).

Суд зазначає, що переважна кількість наданих суду письмових доказів складалась російською мовою, більшість на виготовлених типографських бланках, з використанням у своєї діяльності та посиланням на законодавство країни-агресора РФ.

Крім того, зазначені письмові докази містять анкетні дані ОСОБА_5 , які в повній мірі ідентифікують її особу, посилання на її посаду в окупаційній міграційній службі, адресовані на ім`я керівництва окупаційної міграційної служби, мають власноручно виконані ОСОБА_5 тексти та підписи.

Суд приймає до уваги надані стороною обвинувачення такі документи: постанови про створення слідчих груп, про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, про об`єднання матеріалів досудового розслідування, про виділення матеріалів досудового розслідування, повідомлення про кримінальне правопорушення, супровідні листи про направлення документів, при цьому суд встановив, що вказані документи лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону, тому за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для встановлення винуватості обвинуваченої.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Надані стороною докази у своїй сукупності повністю узгоджуються між собою та беззаперечно, поза розумним сумнівом свідчать про те, що ОСОБА_5 зайняла посаду «инспектор миграционной службы» у в незаконному правоохоронному органі, створеному на окупованій території – «Управлінні внутрішніх справ Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області»

З показань свідка та письмових доказів, зазначених вище, не убачається, що ОСОБА_5 діяла не добровільно; в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні відомості, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , вчиняючи вищевказані дії, діяла під примусом.

На свідомий і добровільний характер дій обвинуваченої із зайняття посади у зазначеному незаконному правоохоронному органі та реалізації його функцій вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку, а також кількість поданих копій документів щодо кола своєї сім`ї, їх зв`язків та особистих даних. Крім того, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_5 підписала декілька екземплярів трудових договорів, що також підтверджує її стійку поведінку, направлену на співпрацю з окупаційною владою.

Встановлюючи приналежність того чи іншого органу до правоохоронного, слід виходити з того, що такі органи повинні здійснювати правоохоронну функцію, яка є основною для них. Під правоохоронною функцією доцільно розуміти комплексний окремий і самостійний напрям її діяльності, в рамках якого уповноваженими суб`єктами здійснюється загальна охорона права та правопорядку, забезпечуються права і свободи людини і громадянина.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердили факт того, що територія м. Куп`янська Харківської області була окупована збройними формуваннями країни-агресора РФ з подальшим утвердженням на її території окупаційної влади та створенням за її безпосереднім наказом незаконних органів.

Отже факт створення незаконного правоохоронного органу на території тимчасово окупованого державою агресором м. Куп`янська Харківської області навіть за відсутності офіційних документів про створення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідка, наданими у судовому засіданні.

Перевіривши доводи сторони захисту в межах встановлених фактичних обставин кримінального провадження на підставі досліджених письмових доказів та показів допитаного судом свідка, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 добровільно займала з 05.07.2022 року посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, отримувала оплату російськими рублями за роботу.

Збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, а також вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, тиску чи примусу, враховуючи що вказане кримінальне правопорушення скоєно під час окупації населеного пункту, у якому проживала обвинувачена, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Судом, під час судового розгляду кримінального провадження, не встановлено недопустимість досліджених у судовому засіданні доказів, а також процесуальних порушень приписав КПК України.

Отже, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Недопустимості доказів згідно вимог ст. ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі письмові докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні документи відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Також суд звертає увагу, що фізичний чи психічний примус і крайня необхідність є обставинами, які за певних умов виключають кримінальну протиправність діянь, передбачених ст. 111-1 КК, відповідно до ст. ст. 39 і 40 КК України.

Суду не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_5 виконувала покладені окупаційною владою обов`язки, перебуваючи у трудових відносинах з незаконним правоохоронним органом, під безпосереднім впливом:
а) фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування - в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою);
б) фізичного примусу, внаслідок якого вона могла керувати своїми діями, а також психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави, цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода (або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці). Шкала видів шкоди відсутня, але є один виняток - шкода життю людини завжди є більш значною, ніж шкода, не пов`язана з посяганням на життя людини; при цьому життя однієї людини не може цінуватися вище, ніж життя іншої.

Тобто, ступінь вини ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного протиправного діяння, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, які є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченою, в діяннях обвинуваченої є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а тому вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження -добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона несудима, має вищу освіту, працює бухгалтером КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, незаміжня, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання, в силу ст. 66 КК України, суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання, в силу ст. 67 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. ст. 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинуваченою вчинено злочин, родовим об`єктом якого є суспільні відносини, що забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави. 

Суд також бере до уваги правову позицію, сформульовану у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року у справі № 344/16025/18, а саме, рішення суду про позбавлення права займатись певною діяльністю має бути чітко і ясно сформульовано в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Як установлено судовим розглядом, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, пов`язана із виконанням ОСОБА_5 обов`язків в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території. 

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Також, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року суди зобов`язані дотримуватись загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому, обвинуваченій за скоєний злочин має бути призначене покарання, яке необхідне і достатнє для виправлення та попередження з його боку нових злочинів в межах санкції статті, передбаченої ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Обираючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення та наслідки, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченої, об`єктом злочину є основи національної безпеки України, та даних про особу обвинуваченої, відсутність судимостей, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. 

Разом з тим, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним і достатнім для виправлення, а також для попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, оскільки її виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, з призначенням додаткового покарання, визначеного вказаною санкцією, як обов`язкового, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, та з призначенням додаткового покарання, визначеного санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України як альтернативне, у виді конфіскації всього майна, яке є особистою власністю обвинуваченої. 

Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні судом не встановлено.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного його затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № 4 від 22.01.2024 року у розмірі 7572 грн. 80 коп. (т. 3 а.с. 62)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд -
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного її затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги рахувати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Речові докази – копію документу «Управление внутрених дел временной гражданской администрации Харьковской области, г. Купянск, Приказ №1 - лс от 05.07.2022 «О назначении на должность» на 3 арк.; «Трудовой договор Временной гражданской администрации Харьковской области с работником администрации» за підписом ОСОБА_5 у 3 примірниках на 5 арк.; «Заявление» на 1 арк.; «Согласие на обработку данных» на 1 арк.; «Подписка о неразглашении информации» на 1 арк.; «Лист согласования» на 1 арк.; 2 фотокартки 9x12 на 2 арк.; 2 фотокартки 3x4 на 2 арк.; копію паспорту громадянки Російської Федерації ОСОБА_5 на 1 арк.; копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 на 1 арк.; копія картки платника податків ОСОБА_5 на 1 арк.; копію паспорту громадянки України ОСОБА_5 на 1 арк.; копію картки платника податків ОСОБА_5 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 на 1 арк.; копію атестату про повну загальну середню освіту з додатком на 2 арк.; копію диплому бакалавра ОСОБА_5 з додатком на 9 арк.; копію трудової книжки ОСОБА_5 на 3 арк.; копію закордонного паспорту громадянки України ОСОБА_5 на 2 арк.; копію паспорту громадянки України ОСОБА_7 на 1 арк.; копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 на 1 арк.; копію картки платника податків ОСОБА_7 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 на 1 арк.; копію свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 1 арк.; копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на 1 арк.; копію паспорту громадянина України ОСОБА_10 на 4 арк.; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_10 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження ОСОБА_10 на 1 арк.; автобіографію ОСОБА_5 на 1 арк.; автобіографію ОСОБА_5 у рукописному на 1 арк.; анкету ОСОБА_5 на 3 арк.; два рукописних пояснення ОСОБА_5 на 2 арк.; копію документа «Распоряжение главы временной гражданской администрации Харьковской области от 05.08.2022 №РГ-35/22» на 1 арк.; копію документа «Управление внутренних дел ВГА Харьковской области расходный кассовый ордер №27 дата составления 26.08.2022, выплата единовременного |денежного вознаграждения за июнь 2022 г. Купянск» з додатком «Управление внутрених дел ВГА Харьковской области, Платежную ведомость №15 от 24 августа 2022 года на выплату денежного вознаграждения» на 11 арк.; копію документа «Список сотрудников Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» на 4 арк.; копія документа «Управление внутрених дел ВГА Харьковской области расходный кассовый ордер № 17 дата составления 24.08.2022, выплата денежного вознаграждения за июль 2022 г. г. Купянск» з додатком «Управление внутренних дел ВГА Харьковской области, Платежную ведомость №8 от 22 августа 2022 года на выплату денежного вознаграждения» на 20 арк.; копію документа «Управление внутренних дел ВГА Харьковской области Журнал учета удостоверений сотрудников УВД ВГА Харьковской області» розпочатого 06.07.2022 інв. № 18 на 33 арк.; копію документа «Штатная структура управление внутренних дел» на 4 арк.; копію документа «Список личного состава УВД ВГА Харьковской области» на 10 арк.; копію документа таблиця «табель учета рабочего времени за июнь 2022 года» на 9 арк. - долучені до матеріалів провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта, за проведення судової почеркознавчої експертизи № 4 від 22.01.2024 року у розмірі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 80 коп. 

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно з ч. 3 ст. 400 КПК України, якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копію вироку вручити прокурору та захиснику обвинуваченої, якому вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копію вироку, яка підлягає врученню ОСОБА_5 , вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя -