СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/2438/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,
за участю:
від боржника - адвокат Лебедєв Д.В., на підставі ордера (в залі суду),
від кредитора ПП "Елпрофіт" - адвокат Костиря Г.А., на підставі ордера (в залі суду),
від кредитора ТОВ "Успіх" - адвокат Гаращак В.В., на підставі ордера (в залі суду),
інші учасники справи в судове засідання не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" (вх.№354Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Лавренюк Т.А., дата складання повного судового рішення - 21.10.2025, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.12.2025, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Лавренюк Т.А., дата складання повного судового рішення - 22.12.2025, у справі №922/2438/24 
за заявою Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" 
про визнання банкрутом 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", визнано вимоги ініціюючого кредитора - Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" в розмірі 7 592 223, 62грн основного боргу, 42 491, 61грн пені, 24 244, 00грн витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволенні вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", призначено розпорядником майна ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" арбітражного керуючого Шубу В.І., призначено попереднє засідання суду.
На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 05.09.2024 оприлюднено повідомлення про порушення справи про банкрутство за №73978. Визначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника. Зазначено відомості про розпорядника майна.
До місцевого господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" з грошовими вимогами до боржника в сумі 15 542 576, 00грн основного боргу, 4 500 441, 73грн інфляційних та 1 105 698, 64грн 3% річних, а також 6 056, 00грн судового збору.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" з грошовими вимогами до боржника задоволено частково. Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" до боржника в сумі 20 672 150, 66грн основного боргу, а також 6 056, 00грн судового збору. Відхилено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" в сумі 476 565, 71грн основного боргу.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що ТОВ "УСПІХ" у повному обсязі виконало зобов`язання за договорами позики 1, 2, 3 та 4 та надало боржнику суму позики в загальному розмірі 6 400 000, 00грн, що підтверджується платіжними інструкціями, платіжними дорученнями та банківськими виписками та не заперечується боржником. Ні ТОВ "Успіх", ні боржник не заперечують факту отримання вимоги про оплату заборгованості та відповіді на вимогу за договорами позики, а долучення ТОВ "Успіх" до заяви з грошовими вимогами до боржника відповіді на його вимоги про повернення боргу спростовує факт неотримання боржником вимоги про погашення боргу за спірними договорами позики. Крім того, суд спірні договори позики не містять умови про те, яким чином позикодавець повинен пред`явити вимогу про повернення коштів. А тому, лише сам факт того, що боржник визнає пред`явлення йому вимоги про повернення коштів за спірними договорами, може розцінюватись як підтвердження цієї обставини, яка не потребує доведення.
Враховуючи, що дія воєнного стану в Україні триває, суд першої інстанції дійшов висновку, що нараховані кредитором 3% річних за період з 07.01.2024 по 03.10.2024 в сумі 142 163, 93грн та інфляційні витрати за період з 07.01.2024 по 31.08.2024 в сумі 312 669, 43грн на суму основного боргу по договорам позики 1,2,3 та 4 підлягають відхиленню.
Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що ТОВ "УСПІХ" здійснив передплату за товар за укладеним між ТОВ "Успіх" та боржником договором поставки від 01.12.2020 в загальній сумі 9 142 576, 00грн, що складає майже 49 % від вартості товару та підтверджується платіжними дорученнями №5898 від 02.12.2020 на суму 1 900 000, 00грн, №5934 від 08.12.2020 на суму 2 700 000, 00грн, платіжними інструкціями №455 від 30.12.2020 на суму 742 576, 00грн та № 1060 від 26.02.2021 на суму 3 800 000, 00грн, а також виписками банку. Проте, боржник не виконав умови договору та не поставив товар кредитору у визначений строк, що не заперечується боржником, з 30.03.2021 у боржника виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати в розмірі 9 142 576, 00грн.
Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, наведені у заяві, суд першої інстанції встановив, що кредитором нараховано 963 534, 71грн 3% річних за період з 31.03.2021 по 03.10.2024, проте, відкриття провадження у даній справі здійснено 05.09.2024, у зв`язку з чим, судом здійснено перерахунок суми 3% річних за період з 31.03.2021 по 04.09.2024 та визначено суму 3% річних в розмірі 941 802, 36грн. В іншій частині 3% річних в сумі 21 732, 35грн слід відхилити як необґрунтовано нараховані. Нарахування кредитором 4 187 772, 30грн інфляційних здійснено за правильний період, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині є обґрунтованими. Доказів погашення ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" заборгованості перед ТОВ "УСПІХ" матеріали справи не містять.
Вирішуючи питання заінтересованості ТОВ "Успіх" щодо боржника, місцевий господарський суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів заінтересованості ТОВ "Успіх" стосовно боржника у відповідності до визначення поняття заінтересованості особи згідно із частиною 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, суду надано не було, в матеріалах справи такі докази також відсутні; згідно із витягами з ЄДР, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" до 26.05.2021 та 19.05.2021 відповідно, тобто більше ніж три роки до відкриття провадження по цій справі. Всі інші посилання на існування факту заінтересованості ТОВ "Успіх" стосовно особи боржника будуються на припущеннях без посилання на конкретні факти та докази. Таким чином, суд вважає недоведеним та не підтвердженим належними та допустимими доказами факт заінтересованості ТОВ "УСПІХ" стосовно боржника.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 постановлено, зокрема, що до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" підлягають включенню визнані судом вимоги кредиторів, а саме:
- Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" в розмірі 7 592 223, 62грн основного боргу (4 черга), 42 491, 61грн пені (6 черга), 24 244, 00грн - витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (1 черга),
- ТОВ "Полтавський механічний завод ДЕНАСМАШ" в сумі 1 731 692, 44грн основного боргу (4 черга), а також 6 056, 00грн судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (1 черга),
- Комунального підприємства "Харківводоканал" в сумі 472 029, 78грн основного боргу (4 черга), а також 4 844, 80грн судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (1 черга),
- ТОВ МЕТАЛЛ ПРОГРЕСС" в сумі 2 921 549, 71грн основного богу (4 черга), 20 000, 00грн адвокатських витрат (1 черга), а також 6 056, 00грн судового збору (1 черга),
- Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" до боржника в сумі 20 672 150, 66грн основного боргу (4 черга) , а також 6 056, 00грн судового збору (1 черга),
- Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України в сумі 1 092 336, 06грн основного боргу (3 черга), пені в сумі 212 371, 38грн (6 черга), а також 6 056, 00грн судового збору (1 черга).
Відхилено вимоги ТОВ "Полтавський механічний завод ДЕНАСМАШ" в сумі 1 962, 48грн 3% річних за період з 05.09.2024 по 03.10.2024.
Відхилено вимоги Комунального підприємства "Харківводоканал" в сумі 1 226 859, 90грн основного боргу.
Відхилено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" в сумі 476 565, 71грн основного боргу.
Продовжено строк процедури розпорядження майном до 03.02.2026.
Призначено підсумкове засідання суду на "29" січня 2026 р. 11:15 год.
Не погодившись з ухвалами місцевого господарського суду від 16.10.2025 та від 18.12.2025, ініціюючий кредитор - Приватне підприємство "ЕЛПРОФІТ" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 про визнання грошових вимог кредитора ТОВ "УСПІХ" до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" в сумі 20 672 150, 66грн основного боргу і 6 056, 00грн судового збору та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ "УСПІХ" у повному обсязі. Також апелянт просить змінити ухвалу Господарського суду Харківської області за результатами попереднього засідання від 18.12.2025 в частині включення грошових вимог ТОВ "УСПІХ" до реєстру вимог кредиторів, шляхом виключення із реєстру вимог кредиторів заявлені ТОВ "УСПІХ" суми грошових вимог 20 672 150, 66грн основного боргу (4 черга) і 6 056, 00грн судового збору (1 черга). У разі, якщо суд дійде висновку про правомірність грошових вимог ТОВ "УСПІХ", просить визнати вказаного кредитора заінтересованим стосовно боржника.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ТОВ "Успіх" є заінтересованою особою стосовно боржника, оскільки засновники ТОВ "Успіх" до 09.04.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно входили до складу співзасновників боржника до 26.05.2021. Поточним засновником та кінцевим бенефіціаром ТОВ "Успіх" є ОСОБА_3 , що перебуває у родинних стосунках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Таким чином, договори позики та договір поставки були укладені між пов`язаними особами у розумінні п.п. 14.1.159 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. 
Поряд з цим, апелянт посилається на те, що укладені договори позики та поставки свідчать про невідповідність зазначених правочинів критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності. Так, за договорами позики повернення позики жодного разу не відбувалось. Одночасно за договором поставки ТОВ "Успіх" здійснив авансування товару на загальну суму 9 142 576, 00грн, але поставка товару не здійснювалась.
Додатково в обґрунтування підстав заінтересованості ТОВ "Успіх" щодо боржника апелянт посилається на те, що до заяви про визнання вимог кредитора ТОВ "Успіх" були додані документи, що містять недостовірні відомості: одна із відповідей боржника про визнання заборгованості датована 07.12.2024, тобто, датою, яка не наступила на той час. Крім того, боржник, буду обізнаним про наявність законодавчих обмежень щодо застосування статті 625 Цивільного кодексу України та нарахування 3% річних та інфляційних, свідомо визнали безпідставну заборгованість в сумі 153 178, 39грн.
Апелянт вважає, що боржник з метою встановлення контролю у комітеті кредиторів, здійснив безпідставне визнання заборгованості перед ТОВ "Успіх".
Як вказує апелянт, за умовами договору поставки оплата за товар мала бути здійснена у розмірі 100% вартості товару, за таких обставин, вважає, що боржник, починаючи з 01.09.2021 не несе відповідальності за прострочку виконання власних зобов`язань з поставки товару через прострочку кредитора своїх зобов`язань зі 100% передплати товару протягом 10 місяців з дня укладення договору, тобто, у строк до 01.09.2021. Як наслідок, на думку апелянта, визнання боржником нарахування інфляційних та 3% річних попередньої оплати, починаючи з 01.09.2021, є безпідставним. Тим більше, за прострочення свого грошового зобов`язання з оплати за товар у розмірі 100%, ТОВ "Успіх" також має нести відповідальність, передбачену статтею 625 Цивільного кодексу України у вигляді нарахування інфляційних та річних на суму своєчасно несплаченої передплати. 
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.02.2026, для розгляду справи №922/2438/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/2438/24. Призначено справу до розгляду на "10" березня 2026 р. о 16:00 годині.
26.02.2026 від апелянта надійшли доповнення до апеляційної скарги, просить їх прийняти та врахувати доводи, викладені в них під час апеляційного провадження.
Одночасно апелянт просить поновити строк подання цих доповнень до апеляційної скарги з тих підстав, що строк їх подання сплив 01.01.2026, між тим, ухвалою Східного апеляційного господарського суд від 24.02.2026 поновлено апелянту строк подання апеляційної скарги.
26.02.2026 від ТОВ "Успіх" надійшли заперечення проти прийняття до розгляду доповнення Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" до апеляційної скарги, зазначає, що процесуальний закон немає довільного тлумачення, тож якщо ПП "ЕЛПРОФІТ" звернувся з апеляційною скаргою 22.02.2026, то така апеляційна скарга має вважатися остаточною із вичерпним переліком доводів і вимог; апелянт намагається долучити до апеляційного розгляду нові доводи, не викладені в апеляційній скарзі. Вважає, що ГПК України не передбачає такої можливості. 
З огляду на викладене, просить відмовити ПП "ЕЛПРОФІТ" у задоволенні клопотання про поновлення строку для приєднання доповнень до апеляційної скарги.
10.03.2026 від боржника надійшли письмові пояснення, зазначає, що поновлення строку на апеляційне оскарження ПП "ЕЛПРОФІТ" було здійснено Східним апеляційним господарським судом без врахування достовірних та беззаперечних фактів обізнаності Костирі Г.А. як представника ПП "ЕЛПРОФІТ" про оскаржувані ухвали раніше строку, який він вказав в апеляційній скарзі.
Щодо доводів апелянта про заінтересованість ТОВ "Успіх", боржник зазначає, що суд першої інстанції вірно оцінив докази, встановив реальний механізм боргу боржника перед ТОВ "Успіх" і прийняв рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Також боржник просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 оголошено перерву у судовому засіданні до "13" березня 2026 р. о 12:00 годині.
13.03.2026 від боржника надійшли заперечення, посилається на зловживання представником апелянта своїми правами, введенням суду в оману стосовно своєї необізнаності щодо строку оскаржуваних увал та є підставою для відмови у поновленні строку на подання доповнень до апеляційної скарги. 
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.03.2026 представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.
Представники ТОВ "Успіх" та боржника проти доводів апеляційної скарги заперечують, просять у її задоволенні відмовити. 
Вирішуючи питання щодо наданих апелянтом доповнень до апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 266 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
У даному випадку апелянт звернувся з апеляційною скаргою з пропуском встановленого законом строку подання апеляційної скарги на ухвали суду, у зв`язку із чим, заявив відповідне клопотання про поновлення такого строку.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 поновлено Приватному підприємству "ЕЛПРОФІТ" пропущений строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/2438/24 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Доповнення до апеляційної скарги подані апелянтом 26.02.2026. В обґрунтування підстав поновлення строку подання доповнень до апеляційної скарги апелянт посилається на підстави, аналогічні тим, що викладені у клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги, яким була надана відповідна правова оцінка судом в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026.
Натомість апелянт не посилається на обставини неможливості викладення доводів, що наведені у доповненнях до апеляційної скарги, безпосередньо в апеляційній скарзі, і подання, у зв`язку з цим, доповнень 26.02.2026, тобто, вже після відкриття апеляційного провадження.
Судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.
Поважними визнаються такі обставини, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.
При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Дослідивши клопотання апелянта, суд зазначає, що апелянт не навів жодної непереборної обставини неможливості викладення доводів, що наведені у доповненнях до апеляційної скарги, безпосередньо в апеляційній скарзі, і подання, у зв`язку з цим, доповнень після відкриття апеляційного провадження у справі.
З огляду на викладене, судова колегія відмовляє апелянту у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку подання доповнень до апеляційної скарги, не приймає доповнення до розгляду і здійснює розгляд скарги відповідно до викладених у ній доводів і вимог.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представники апелянта, боржника та кредитора – ТОВ "Успіх" висловили доводи і вимоги щодо апеляційної скарги, а неявка у судове засідання представників інших учасників справи про банкрутство не перешкоджає розгляду скарги, про що учасники були повідомлені ухвалами Східного апеляційного господарського суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні представників апелянта, боржника та кредитора – ТОВ "Успіх", перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Кодекс України з процедур банкрутства визначив порядок розгляду заяв із грошовими вимогами кредиторів до боржника, з якого випливає, що розгляд таких заяв здійснює суд в межах відкритого провадження у справі про банкрутство боржника.
Відповідно до положень статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.
Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. 
Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд в силу наведених вище норм має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Суд апеляційної інстанції у цій справі враховує усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження за якими:
- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);
- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);
- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18);
- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів на підставі поданих заявниками доказів існування та обґрунтованості цих вимог (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).
Наведені правові висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ та втратою чинності Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки КУзПБ (статті 45-47) містить подібне в цій частині правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).
Таким чином для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.
Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:
- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;
- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;
- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.
Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).
Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45-47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).
Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).
Правовий висновок про обґрунтованість відмови суду у визнанні грошових вимог до боржника внаслідок неподання заявником належних і достатніх документальних доказів відповідного зобов`язання при поданні заяви про визнання таких вимог сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.04.2019 у справі №910/21939/15, від 28.07.2020 у справі №904/2104/19. Така судова практика є сталою, адже сформована як при застосуванні статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так і - статті 45 КУзПБ.

Як встановлено місцевим господарським судом щодо кредиторських вимог ТОВ "Успіх", 20.06.2019 між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - ТОВ "ХЗПТУ") та ТОВ "УСПІХ" укладено договір позики №2019/06/20 (далі - Договір позики 1), відповідно умов якого ТОВ "УСПІХ" передав ТОВ "ХЗПТУ" у власність грошові кошти, як поворотну фінансову допомогу для поповнення обігових коштів, а ТОВ "ХЗПТУ" зобов`язався повернути їх у тому ж розмірі на умовах цього Договору. 
Цей Договір не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування коштами позики (пункти 1, 2 Договору позики 1).
Відповідно до пункту 2.1 Договору позики 1, сума позики за цим Договором складає 200 000, 00грн.
Відповідно до пункту 3.2 Договору позики 1, повна сума позики повинна бути надана до 21.06.2019.
Відповідно до пункту 4.2 Договору позики 1, термін повернення позики - протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про повернення позики.
Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Договору позики 1, позичальник зобов`язаний повернути суму позики в безготівковій формі на рахунок позикодавця. За вимогою позикодавця позика може бути перерахована за банківськими реквізитами, про які він має сповістити позичальника в письмовій формі не пізніше, ніж за добу до строку повернення позики.
Відповідно до пункту 6 Договору позики 1, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором позичальник несе відповідальність у відповідності до законодавства України.
На виконання умов Договору позики 1, 20.06.2019 ТОВ "УСПІХ" перерахувало ТОВ "ХЗПТУ" зворотню фінансову допомогу у розмірі 200 000, 00грн згідно із платіжним дорученням № 4637.
09.07.2019 між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - ТОВ "ХЗПТУ") та ТОВ "УСПІХ" укладено договір позики №2019/07/20 (далі - Договір позики 2), відповідно умов якого ТОВ "Успіх" передав ТОВ "ХЗПТУ" у власність грошові кошти, як поворотну фінансову допомогу для поповнення обігових коштів, а ТОВ "ХЗПТУ" зобов`язався повернути їх у тому ж розмірі на умовах цього Договору. 
Цей Договір не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування коштами позики (пункти 1, 2 Договору позики 2).
Відповідно до пункту 2.1 Договору позики 2, сума позики за цим Договором складає 3 000 000, 00грн.
Відповідно до пункту 3.2 Договору позики 2, повна сума позики повинна бути надана до 12.07.2019.
Відповідно до пункту 4.2 Договору позики 2, термін повернення позики - протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про повернення позики.
Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Договору позики 2, позичальник зобов`язаний повернути суму позики в безготівковій формі на рахунок позикодавця. За вимогою позикодавця позика може бути перерахована за банківськими реквізитами, про які він має сповістити позичальника в письмовій формі не пізніше, ніж за добу до строку повернення позики.
Відповідно до пункту 6 Договору позики 2, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором позичальник несе відповідальність у відповідності до законодавства України.
На виконання умов Договору позики 2, ТОВ "УСПІХ" перерахувало ТОВ "ХЗПТУ" зворотню фінансову допомогу у розмірі 1 800 000, 00грн згідно із платіжним дорученням №4790 від 09.07.2019, у розмірі 1 200 000, 00грн згідно із платіжним дорученням № 4806 від 11.07.2019.
02.10.2019 між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - ТОВ "ХЗПТУ") та ТОВ "УСПІХ" укладено додаткову угоду до Договору позики №2019/07/20, за умовами якої збільшено суму позики на 400 000, 00грн, яку ТОВ "УСПІХ" повинно було надати до 04.10.2019 (пункт 3.2 Договору позики 2 в редакції додаткової угоди). Крім того, цією додатковою угодою змінено реквізити сторін договору.
ТОВ "УСПІХ" на виконання умов додаткової угоди від 02.10.2019 платіжним дорученням №5349 від 04.10.2019 перерахувало ТОВ "ХЗПТУ" зворотню фінансову допомогу у розмірі 400 000, 00грн.
01.11.2019 між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - ТОВ "ХЗПТУ") та ТОВ "УСПІХ" укладено договір позики № 2019/11/01 (далі - Договір позики 3), відповідно умов якого ТОВ "УСПІХ" передав ТОВ "ХЗПТУ" у власність грошові кошти, як поворотну фінансову допомогу для поповнення обігових коштів, а ТОВ "ХЗПТУ" зобов`язався повернути їх у тому ж розмірі на умовах цього Договору. 
Цей Договір не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування коштами позики (пункти 1,2 Договору позики 3).
Відповідно до пункту 2.1 Договору позики 3, сума позики за цим Договором складає 1 600 000, 00грн.
Відповідно до пункту 3.2 Договору позики 3, повна сума позики повинна бути надана до 10.11.2019.
Відповідно до пункту 4.2 Договору позики 3, термін повернення позики - протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про повернення позики.
Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Договору позики 3, позичальник зобов`язаний повернути суму позики в безготівковій формі на рахунок позикодавця. За вимогою позикодавця позика може бути перерахована за банківськими реквізитами, про які він має сповістити позичальника в письмовій формі не пізніше, ніж за добу до строку повернення позики.
Відповідно до пункту 6 Договору позики 3, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором позичальник несе відповідальність у відповідності до законодавства України.
На виконання умов Договору позики 3, 01.11.2019 ТОВ "УСПІХ" перерахувало ТОВ "ХЗПТУ" зворотню фінансову допомогу у розмірі 1 600 000, 00грн згідно із платіжним дорученням № 3616.
31.08.2020 між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - ТОВ "ХЗПТУ") та ТОВ "УСПІХ" укладено договір позики № 31/08-20 (далі - Договір позики 4), відповідно умов якого ТОВ "УСПІХ" передав ТОВ "ХЗПТУ" у власність грошові кошти, як поворотну фінансову допомогу для поповнення обігових коштів , а ТОВ "ХЗПТУ" зобов`язався повернути їх у тому ж розмірі на умовах цього Договору. Цей Договір не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування коштами позики (пункти 1, 2 Договору позики 4).
Відповідно до пункту 2.1 Договору позики 4, сума позики за цим Договором складає 1 200 000, 00грн.
Відповідно до пункту 3.2 Договору позики 4, повна сума позики повинна бути надана до 01.09.2020.
Відповідно до пункту 4.2 Договору позики 4, термін повернення позики - протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про повернення позики.
Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Договору позики 4, позичальник зобов`язаний повернути суму позики в безготівковій формі на рахунок позикодавця. За вимогою позикодавця позика може бути перерахована за банківськими реквізитами, про які він має сповістити позичальника в письмовій формі не пізніше, ніж за добу до строку повернення позики.
Відповідно до пункту 6 Договору позики 4, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором позичальник несе відповідальність у відповідності до законодавства України.
На виконання умов Договору позики 4, 31.08.2019 ТОВ "УСПІХ" перерахувало ТОВ "ХЗПТУ" зворотню фінансову допомогу у розмірі 1 200 000, 00грн згідно із платіжною інструкцією № 1493.
Перерахування ТОВ "УСПІХ" грошових коштів боржнику по договорам позики 1, 2, 3 та 4 підтверджено також виписками банку.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "УСПІХ" у повному обсязі виконало зобов`язання за договорами позики 1, 2, 3 та 4 та надало боржнику суму позики в загальному розмірі 6 400 000, 00грн, що підтверджується платіжними інструкціями, платіжними дорученнями та банківськими виписками та не заперечується боржником.
04.12.2023 ТОВ "УСПІХ" направило вимогу №23/12-4 про повернення грошових коштів по Договорам позики 1, 2, 3 та 4 в загальній сумі 6 400 000, 00грн, яка була отримана боржником 07.12.2023, про що свідчить відмітка у верхньому лівому куті на вимозі з підписом та печаткою підприємства боржника.
Відповідь на вимогу ТОВ "УСПІХ" №23/12-4 від 04.12.2023 боржником датована 07.12.2024, проте, як заява ТОВ "УСПІХ" з грошовими вимогами до боржника надійшла до суду раніше цієї дати, а саме: 04.10.2024, тому місцевий господарський суд визнав це технічною опискою в частині зазначення боржником року відповіді 2024.
06.05.2024 ТОВ "УСПІХ" направило другу вимогу №24/05-2 про повернення грошових коштів по Договорам позики 1, 2, 3 та 4 в загальній сумі 6 400 000, 00грн, а також нарахованих 3% річних та інфляційних.
09.05.2024 ТОВ "ХЗПТУ" направило відповідь на вимогу від 06.05.2024, в якій боржник визнав борг в сумі 6 400 000, 00грн, проте, зазначив, що погасити його у підприємства немає можливості. В цій вимозі боржник фактично також підтвердив, що 07.12.2023 отримував вимогу від ТОВ "УСПІХ" про повернення коштів за договорами позики.
Ні ТОВ "Успіх" ні боржник не заперечують факту отримання вимоги про оплату заборгованості та відповіді на вимогу за договорами позики.
Боржником не надано суду доказів на спростування наведених у заяві обґрунтувань та/або погашення вказаної заборгованості за спірними договорами позики.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановив, що заявлені ТОВ "УСПІХ" грошові вимоги до боржника в сумі основного боргу в розмірі 6 400 000, 00грн є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами.
Крім того, 01.12.2020 між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - ТОВ "ХЗПТУ") та ТОВ "УСПІХ" укладено договір №2020/12/01, відповідно умов якого постачальник (ТОВ "ХЗПТУ") зобов`язався в порядку і на умовах, визначених цим договором, виготовити і поставити товар, а покупець (ТОВ "УСПІХ") зобов`язався прийняти та оплатити товар.
Відповідно до пункту 2.4 договору, оплата за товар здійснюється в наступному порядку: 100 % вартості товару сплачуються частинами протягом 10 календарних місяців. Умови оплати товару, визначені в специфікації, є пріоритетними по відношенню до тексту даного Договору.
Згідно із умовами специфікації №1 від 01.12.2020, сторони домовилися про поставку Крану-штабеллера мостового електричного г/к 300.00.000Д з системою подаючих та відвідних рольгангів в кількості 1 одиниця вартістю 19 000 000, 00грн строком постачання протягом 30 календарних днів з моменту оплати 30% вартості вказаного товару.
ТОВ "УСПІХ" здійснив передплату за вказаний товар в загальній сумі 9 142 576, 00грн, що складає майже 49% від вартості товару та підтверджується платіжними дорученнями №5898 від 02.12.2020 на суму 1 900 000, 00грн, №5934 від 08.12.2020 на суму 2 700 000, 00грн, платіжними інструкціями №455 від 30.12.2020 на суму 742 576, 00грн та №1060 від 26.02.2021 на суму 3 800 000, 00грн, а також виписками банку.
Таким чином, останнім днем поставки товару було 29.03.2021.
Проте, боржник не виконав умов договору та не поставив ТОВ "УСПІХ" товар у визначений строк.
11.07.2023 ТОВ "УСПІХ" направило до ТОВ "ХЗПТУ" претензію №23/07-1 про повернення грошових коштів по Договору поставки в сумі 9 142 576, 00грн, а також нарахованих 3% річних та інфляційних, яка була отримана боржником 07.12.2023, про що є відмітка на документі та це не заперечується боржником.
01.09.2024 ТОВ "ХЗПТУ" надав відповідь на претензію №23/07-1 від 11.07.2023, в якій боржник повідомив про визнання основної заборгованості за непоставлений товар в сумі 9 142 576, 00грн по Договору поставки, та зазначив про причини неможливості повернення вказаної суми у зв`язку з оголошенням простою на підприємстві.
Таким чином, товар залишився не поставлений боржником, а сума попередньої оплати не повернута.
Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, наведені у заяві, місцевий господарським суд встановив, що обґрунтованими є нараховані 3% річних за період з 31.03.2021 по 04.09.2024 в розмірі 941 802, 36грн. Нарахування кредитором 4 187 772, 30грн інфляційних витрат здійснено за правильний період.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За своєю правовою природою укладений сторонами у справі Договір є договором поставки.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У статті 664 Цивільного кодексу України вказано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. 
Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Із наданих кредитором доказів вбачається, що ним було здійснено попередню оплату в розмірі 9 142 576, 00грн; враховуючи визначений специфікацією 30-денний строк з моменту перерахування 30% вартості товару, поставка продукції має бути здійснена до 29.03.2021, однак, боржник відповідну поставку товару не здійснив.
Отже, з 30.03.2021 у боржника виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати в розмірі 9 142 576, 00грн.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, заявлена до визнання кредитором сума інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання. Оскільки правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у постачальника (продавця) виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням, відповідно на нього нараховуються інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини 2 статті 625 цього Кодексу.
Апелянт в обґрунтування вимоги апеляційної скарги посилається на те, що ТОВ "Успіх" не виконав умови пункту 2.4 договору в частині оплати за Товар в порядку 100% вартості товару частинами протягом 10 календарних місяців, внаслідок чого, боржник в силу статті 613 Цивільного кодексу України має право не виконувати своє зобов`язання до моменту виконання кредитором свого зобов`язання.
Проте, судова колегія зазначає, що відповідно до пункту 3.5. договору, постачання товару здійснюється впродовж 30 календарних днів з моменту надходження останнього платежу. Строк поставки товару, визначений в специфікації, є пріоритетним по відношенню до тексту цього Договору.
Пунктом 2 Специфікації №1 до договору сторони узгодили строк постачання товару протягом 30 календарних днів з моменту оплати 30% вартості товару, вказаному в пункті 1 цієї Специфікації.
ТОВ "УСПІХ" здійснив передплату за вказаний товар в загальній сумі 9 142 576, 00грн, що складає майже 49% від вартості товару та підтверджується платіжними дорученнями №5898 від 02.12.2020 на суму 1 900 000, 00грн, №5934 від 08.12.2020 на суму 2 700 000, 00грн, платіжними інструкціями №455 від 30.12.2020 на суму 742 576, 00грн та №1060 від 26.02.2021 на суму 3 800 000, 00грн, а також виписками банку.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останнім днем поставки товару було 29.03.2021.
Проте, боржник не виконав умов договору та не поставив ТОВ "УСПІХ" товар у визначений строк.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги ТОВ "Успіх" до боржника за вказаним договором поставки є обґрунтованими та доведеними, у тому числі нараховані 3% річних та інфляційні. 
Щодо кредиторських вимог ТОВ "Успіх" за договорами позики судова колегія зазначає, що спірні правовідносини виникли між кредитором ТОВ "Успіх" та боржником, у зв`язку із неповерненням у повному обсязі останнім грошових коштів за договором позики.
За змістом статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Боржником не надано суду жодних доказів на спростування наведених у заяві обґрунтувань та/або погашення вказаної заборгованості за спірними договорами позики.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заявлені ТОВ "УСПІХ" грошові вимоги до боржника в сумі основного боргу в розмірі 6 400 000, 00грн є обґрунтованими та доведеними.
При цьому, судова колегія зазначає, що 01.01.2025 набрала чинності нова редакція Кодексу України з процедур банкрутства згідно з Законом України "Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації".
Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство; особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності; сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним; а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими. 
Для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому значенні, як і заінтересовані особи стосовно боржника. Кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника.
Судова колегія звертає увагу апелянта, що статус заінтересованої особи тягне за собою визначені законодавством обмеження, зокрема, щодо участі у голосуванні на зборах кредиторів, можливості управління майном боржника або призначення арбітражним керуючим. Крім того, операції, здійснені боржником на користь таких осіб протягом трьох років до відкриття провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані судом недійсними, якщо доведено їхній фіктивний або зловмисний характер.
Тобто, законом передбачено механізм захисту інших кредиторів у справі про банкрутство.
Проте, не є підставою для відмови у задоволенні кредиторських вимог доводи апелянта, що боржник разом із "своїм" кредитором може контролювати подальший напрямок розвитку процедури банкрутства.
Сам факт встановлення заінтересованості кредитора не має автоматичного наслідку відмови йому у задоволенні кредиторських вимог, що підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
КУзПБ не пов`язує установлення факту заінтересованості особи з фактом виникнення у такої особи прав і обов`язків учасника справи про банкрутство, як кредитора (певними обмеженнями у процедурах голосування). 
У спірних правовідносинах кредитором – ТОВ "Успіх" надані належні та допустимі докази на підтвердження наявності у боржника заборгованості, яка останнім не спростована. Надані докази є достатніми для підтвердження і визнання кредиторських вимог ТОВ "Успіх".
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині визнання судом кредиторських вимог ТОВ "Успіх".
Щодо доводів апелянта стосовно заінтересованості ТОВ "Успіх" щодо боржника, судова колегія зазначає таке.
Як встановлено місцевим господарським судом, згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновники ТОВ "Успіх" до 09.04.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно входили до складу співзасновників боржника до 26.05.2021. Поточним засновником та кінцевим бенефіціаром ТОВ "Успіх" є ОСОБА_3 , що перебуває у родинних стосунках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Поряд з цим, апелянт посилається на те, що укладені договори позики та поставки свідчать про невідповідність зазначених правочинів критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності. Так, за договорами позики повернення позики жодного разу не відбувалось. Одночасно за договором поставки ТОВ "Успіх" здійснив авансування товару на загальну суму 9 142 576, 00грн, але поставка товару не здійснювалась.
По визначенню, яке містить Кодекс України з процедур банкрутства, місцевий господарський суд дійшов висновку, що не можливо встановити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Успіх" підпадає під ознаки заінтересованої особи.
Однак, дослідивши матеріали справи та викладені апелянтом доводи, судова колегія доходить висновку, що поза увагою місцевого господарського суду залишилось наступне.
Відповідно до наведеного у Податковому кодексі України визначення терміну "пов`язані особи" - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п.14.1.159 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України). 
Наведений у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства перелік критеріїв за яким визначається заінтересованість кредитора щодо боржника – не є вичерпним, та не обмежується виключно строком здійснення контролю певними особами, бо містить застереження щодо можливого віднесення до кола заінтересованих – і інших осіб, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави у вважати їх заінтересованими.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/ або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі. 
У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься визначення поняття контролю, як вирішального впливу однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання. 
Отже, з огляду на зазначене та наявне у законодавстві тлумачення понять "заінтересовані особи" та "пов`язані особи", за встановлених вище обставин можна дійти висновку, що договори позики укладені між боржником та заінтересованою особою ТОВ "Успіх", оскільки на час укладення спірного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були одночасно засновниками боржника та кредитора, тобто мали повноваження здійснювати управлінський вплив на обидві сторони вказаних правочинів. 
У тому разі, якщо третя особа контролює дві юридичні особи, що являються сторонами одного правочину, то для боржника інша сторона такого правочину є заінтересованою особою, а саме юридичною особою, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи. 
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.05.2024 року у справі №925/1577/20(925/125/23).
Разом з тим, відповідно до укладених між кредитором - ТОВ "Успіх" та боржником договорів позики та договору поставки ТОВ "Успіх", за яким останній здійснив авансування товару на загальну суму 12 142 576, 00грн свідчать про невідповідність зазначених правочинів критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності. 
Так, за договорами позики – повернення позики жодного разу не відбувалось. 
У той же час, за договором поставки ТОВ "Успіх" здійснив авансування товару на загальну суму 9 142 576, 00грн, але постачання товару також не здійснювалось. 
При цьому, ТОВ "Успіх", маючи неповернуту боржником позику у сумі 5 200 000грн за договорами позики, вчинив економічно недоцільну господарську операцію з внесення авансових платежів за договором поставки, що, у свою чергу, позбавляє її ділової мети. Зазначене дає змогу віднести ТОВ "Успіх" до кола осіб, на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності, що також свідчить про наявність підстав вважати ТОВ "Успіх" заінтересованою особою відносно боржника у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства.
Таким чином, обґрунтованими є доводи апелянта, що будь-яка економічна обґрунтованість для ТОВ "Успіх" при укладенні договору поставки за наявності боргових зобов`язань за договорами позики, що укладені пов`язаними особами, відсутня та суперечить принципу підприємницької діяльності, що націлена на отримання прибутку.
У розрізі того, як вказані вище договори були укладені та виконувались (фактично не виконувались боржником), суд доходить висновку, що кредитор - ТОВ "Успіх" є заінтересованим щодо боржника, бо укладені пов`язаними особами договори не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності.
Таким чином, у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства ТОВ "Успіх" є особою, стосовно якої наявні обґрунтовані підстави вважати її заінтересованою.
Однак, зазначені обставини не враховані судом першої інстанції під час розгляду заяви ТОВ "Успіх" про визнання кредиторських вимог.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та не дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам щодо заінтересованості ТОВ "Успіх", колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" слід задовольнити частково, скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 у справі №922/2438/24 частково, виклавши її мотивувальну частину щодо заінтересованості ТОВ "Успіх" у редакції даної постанови. Резолютивну частину ухвали Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 у справі №922/2438/24 додати пунктом 4 такого змісту: "Визнати ТОВ "Успіх" заінтересованою особою стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування". В іншій частині ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 у справі №922/2438/24 слід залишити без змін. А резолютивну частину ухвали Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/2438/24 після слів "Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" до боржника в сумі 20 672 150, 66грн основного боргу (4 черга), а також 6 056, 00грн судового збору (1 черга)" додати реченням такого змісту: "Визнати ТОВ "Успіх" заінтересованою особою стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування". В решті вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність кредиторських вимог ТОВ "Успіх", судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Щодо доводів боржника та ТОВ "Успіх" стосовно того, що поновлення строку на апеляційне оскарження ПП "ЕЛПРОФІТ" було прийнято Східним апеляційним господарським судом та відкрито апеляційне провадження без врахування судом фактів обізнаності адвоката Костирі Г.А. як представника ПП "ЕЛПРОФІТ" про оскаржувані ухвали раніше строку, про які останній вказує в апеляційній скарзі, суд зазначає таке.
Розглянувши клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвали суду та надавши оцінку доводам апелянта, викладеним в обґрунтування пропуску строку подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що викладені апелянтом доводи в обґрунтування підстав неможливості подання апеляційної скарги на ухвали суду у встановлений законом строк підтверджені належними доказами та свідчать про поважність причин пропуску такого строку (детальне мотивування наведене в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 про відкриття апеляційного провадження). Крім того, пропущений строк подання апеляційної скарги на ухвали суду є незначним, справа на час відкриття апеляційного провадження перебувала у провадженні Східного апеляційного господарського суду, а також з метою недопущення порушення процесуальних прав ініціюючого кредитора як учасника провадження у справі про банкрутства та забезпечення принципу доступу до правосуддя, судова колегія дійшов висновку, що пропущений строк подання апеляційної скарги підлягає поновленню.
26.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" надійшла заява про перегляд ухвали Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених вище.
Судом апеляційної інстанції роз`яснено, що вказана ухвала не може бути переглянута за нововиявленими або виключними обставинами в силу закону.
Разом з тим, до апеляційної скарги апелянтом були надані докази надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами боржнику 22.02.2026 о 22:34год.
Судом відкрито апеляційне провадження у межах встановленого законом строку - 5 днів з дня надходження апеляційної скарги (частина 3 статті 262 Господарського процесуального кодексу України).
Під час відкриття апеляційного провадження судом було встановлено, що заперечень проти відкриття апеляційного провадження або інших заяв чи клопотань на час постановлення ухвали до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Відтак, дії суду повністю відповідають вимогам господарського процесуального кодексу України.
При цьому, судова колегія наголошує, що право на доступ до правосуддя — це фундаментальна гарантія, яка забезпечує кожній особі можливість звернутися до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів. Це право є ключовим елементом верховенства права та обов`язковою складовою права на справедливий суд.
У заяві про перегляд ухвали Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 за нововиявленими обставинами боржник також просив постановити окрему ухвалу стосовно зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків адвокатом Костирею Геннадієм Анатолійовичем, надсилання її до органів адвокатського саморегулювання відповідно до вимог статті 246 ГПК України.
Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 246 Господарського процесуального кодексу України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. 
Постановлення окремої ухвали - це засіб судового реагування на виявлені порушення, а не форма притягнення до відповідальності. Окрема ухвала має на меті усунення виявлених під розгляду судової справи порушень.
За цих обставин, слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. 
Підставами постановлення окремої ухвали є, зокрема виявлення порушень норм матеріального чи процесуального права, бездіяльність посадових осіб, порушення прав людини, а також суттєві недоліки в діяльності підприємств чи органів, які сприяли правопорушенню.
Окрема ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду справи порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватись будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участь у справі.
Судова колегія зазначає, що правом апелянта є наведення підстав для поновлення пропущеного строку, яким судом надається відповідна правова оцінка.
У той час, інші учасники справи мають право надіслати суду свої заперечення щодо відкриття апеляційного провадження, які у даному випадку учасниками надіслані не були.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали стосовно зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків адвокатом Костирею Г.А.
Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 у справі №922/2438/24 скасувати частково, виклавши її мотивувальну частину щодо заінтересованості ТОВ "Успіх" у редакції даної постанови.
Резолютивну частину ухвали Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 у справі №922/2438/24 доповнити пунктом 4 такого змісту: "Визнати ТОВ "Успіх" заінтересованою особою стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування".
В іншій частині ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.10.2025 у справі №922/2438/24 залишити без змін.
Резолютивну частину ухвали Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/2438/24 змінити, після слів "Товариства з обмеженою відповідальністю "УСПІХ" до боржника в сумі 20 672 150, 66грн основного боргу (4 черга), а також 6 056, 00грн судового збору (1 черга)" доповнити реченням такого змісту: "Визнати ТОВ "Успіх" заінтересованою особою стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 23.03.2026.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін 

Суддя І.А. Шутенко