Деражнянський районний суд Хмельницької області 
ін. 32200 , місто Деражня , вул. Миру, 43 	тел. (факс): 038 56 2 10 24	

_____________________________________________________________________________
18 березня 2026 року 	Справа № 673/162/26  Провадження № 3/673/103/26  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м.Деражня

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Дворнін О.С. розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , не працюючого,
за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :

06.02.2026 року близько 16 години 38 хвилин ОСОБА_1 , під час телефонної розмови, яку здійснив з допомогою власного мобільного телефону із абонентським номером НОМЕР_1 , із оператором служби екстреного виклику поліції «102» ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, яке виражалося у лихослів`ї по телефону, а саме: висловлював нецензурну лайку з використанням соромітних, грубих, непристойних слів і виразів, що принижувало її честь та гідність, чим порушив громадський порядок, за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП.

06.02.2026 року близько 18 години 47 хвилин ОСОБА_1 , під час телефонної розмови, яку здійснив з допомогою власного мобільного телефону із абонентським номером НОМЕР_1 , із оператором служби екстреного виклику поліції «102» ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, яке виражалося у лихослів`ї по телефону, а саме: висловлював нецензурну лайку з використанням соромітних, грубих, непристойних слів і виразів, що принижувало її честь та гідність, чим порушив громадський порядок, за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП.

06.02.2026 року близько 19 години 02 хвилин ОСОБА_1 , під час телефонної розмови, яку здійснив з допомогою власного мобільного телефону із абонентським номером НОМЕР_1 , із оператором служби екстреного виклику поліції «102» ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, яке виражалося у лихослів`ї по телефону, а саме: висловлював нецензурну лайку з використанням соромітних, грубих, непристойних слів і виразів, що принижувало її честь та гідність, чим порушив громадський порядок, за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП.

Взявши участь в судовому засіданні в підготовчій частині розгляду справи та заявивши клопотання про об`єднання справ № 673/162/26, 673/171/26 та 673/179/26, що перебували в провадженні головуючого судді Дворніна О.С., в одне провадження, ОСОБА_1 у наступне призначене судове засідання на 18.03.2026 року на 13 годину ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином одразу після закінчення судового засідання 10.03.2026 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи його особистою розпискою (а.с.54).

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області клопотання ОСОБА_1 про об`єднання справ № 673/162/26, 673/171/26 та 673/179/26 було задоволено, продовжено судовий розгляд справи під № 673/162/26.

В призначений для розгляду справи день та час 18.03.2026 о 13 годині ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, натомість о 08 год. 40 хв. особисто прийшов до канцелярії суду та подав ряд письмових клопотань, при чому візуальних ознак тяжкого стану здоров`я, що перешкоджав би пересуванню, в нього не вбачалося (Довідка від 18.03.2026 року).
Таким чином, суд дійшов висновку про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами щодо безпідставного неприбуття в судове засідання та вважає подібні дії спрямованими на затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності, тому вбачає можливість розглянути справу про адміністративне правопорушення вчинені ОСОБА_1 у його відсутності, оскільки останнім не наведено та не надано доказів поважності причин не прибуття до суду. 
Так, в одному з трьох поданих письмових клопотань містилося прохання, у якому він просив врахувати його відсутність у судовому засіданні 18.03.2026 року з поважних причин (отримання паспорта, стан здоров?я) та перенести розгляд справи на іншу дату, надавши йому достатньо часу для підготовки до захисту після отримання всіх ухвал за результатами розгляду його клопотань.
У своєму зверненні ОСОБА_1 зазначив, що не має можливості з`явитися до суду у зв`язку з необхідністю оформлення паспорта (вклеювання фотокартки), а також у зв`язку з перебуванням на лікуванні. При цьому ОСОБА_1 вказав, що відповідні обставини нібито підтверджуються матеріалами справи, зокрема довідкою про його перебування на лікуванні, а також іншими документами, які, за його твердженням, свідчать про необхідність отримання паспорта.
Однак під час дослідження матеріалів даної справи судом встановлено, що жодних доказів, які б підтверджували зазначені у клопотанні обставини, зокрема документів, що засвідчують факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, та перешкоджають йому брати участь у судовому засіданні або підтверджують необхідність його особистої присутності для оформлення чи отримання паспорта у день, на який призначено дане судове засідання, у матеріалах даної справи не міститься. Не додані такі документи і при поданні клопотання, таким чином, наведені у клопотанні доводи не знайшли свого документального підтвердження і є безпідставними.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подане клопотання не містить об`єктивних та поважних підстав, які б перешкоджали розгляду справи по суті, а тому розцінює його як спрямоване на затягування розгляду справи, у зв`язку з чим, суд відхиляє подане клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Оскільки у даному випадку судом встановлено факт належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, а подане ним клопотання не містить належного обґрунтування та не підтверджується жодними доказами, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.
Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду не є абсолютним і передбачає добросовісну поведінку учасників процесу.
Прикладом вказаної позиції ССПЛ являється справа «Каракуця проти України» (Karakutsa v. Ukraine). У цьому рішенні Суд вказав, що сторони мають обов`язок добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Систематична неявка або подання безпідставних клопотань про відкладення розгляду може бути розцінена як зловживання правом, спрямоване на затягування процесу.
Наступним релевантним прикладом являється справа «Цихановський проти України» (Tsykhanovskyi v. Ukraine), в якій Суд наголосив, що саме сторони мають демонструвати «особливу старанність» (due diligence) у дотриманні процесуальних норм. Неявка в судове засідання без поважних причин та без повідомлення суду про причини такої неявки є порушенням принципу юридичної визначеності та зловживанням, оскільки це перешкоджає розгляду справи у розумні строки.
Таким чином, учасники справи зобов`язані демонструвати повагу до суду. Використання процесуальних прав (наприклад, права на оскарження чи клопотання) з метою, що суперечить їхньому призначенню, є недопустимим. Якщо сторона була належним чином повідомлена про час і місце засідання, але не з`явилася без поважних причин, суд має право розглянути справу без неї, і це не буде вважатися порушенням Статті 6 Конвенції (право на справедливий суд).
Зловживання правом на петицію (Стаття 35): Якщо заявник свідомо вводить Суд в оману або демонструє зневажливу поведінку, його заява може бути визнана неприйнятною через зловживання правом на подання заяви.
Водночас, суд враховує відсутність стану порушення права на захист ОСОБА_1 в межах вказаної об`єднаної справи про адміністративне правопорушення за № 673/162/26, оскільки останній попри численну кількість звернень за правничою допомогою до Деражнянського бюро правничої допомоги в межах інших справ в 2026 році, які розглядаються відносно нього з різних підстав, безпосередньо не звертався,

хоча мав таку практичну та законну можливість, що в сукупності з поданням ним до 10 письмових клопотань, свідчить про його свідому позицію здійснювати захист у даній справі самотужки (Відповідь Деражнянського бюро правничої допомоги від 18.03.2026 року). 
За загально відомою практикою Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своїй практиці дотримується позиції, що право на захист не є абсолютним, і якщо особа свідомо та добровільно не реалізує це право, порушення Статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) відсутнє через пасивність самої особи.

Так, в справі «Шомоді проти Італії» (Somogyi v. Italy) Суд підкреслив, що особа може відмовитися від свого права на захист, якщо така відмова є недвозначною та супроводжується мінімальними гарантіями, відповідними її важливості. Якщо особа знала про процес, але не вжила заходів для залучення захисника, вона несе ризик наслідків своєї поведінки.

В свою чергу у справі «Квасниця проти України» було зазначено, що органи влади не зобов`язані нав`язувати захисника, якщо особа не перебуває у вразливому стані (наприклад, не має психічних розладів) і чітко розуміє наслідки своїх дій. 

Вирішуючи низку письмових клопотань ОСОБА_1 суд вбачає в них велику долю дублювання, численні повторення, плутанину та важких для сприйняття розумною, неупередженою та поінформованою особою квазі-юридичних формулювань, які часто-густо суперечать здоровому глузду, логіці, послідовності викладу та одне одному, що створює неабиякі труднощі для суда у намаганнях їх вирішити у відповідності до Закону.

Так, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент».

Так, в справі «Гарсія Руіс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain) Суд зазначив, що межі обов`язку щодо обґрунтування рішення можуть бути різними залежно від характеру рішення. Суд не зобов`язаний давати відповідь на кожне порушене питання, якщо воно не є вирішальним для результату справи.
В свою чергу у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) ЄСПЛ вказав, що суд має дати відповідь лише на ті доводи, які є релевантними (важливими) для вирішення спору. Якщо аргумент є другорядним або очевидно необґрунтованим, суд може його не коментувати.

Саме через призму вказаних вище судових позицій суд здійснив розгляд цілої низки клопотань ОСОБА_1 у вказаній справі.
Так, подана поштою скарга від 03.03.2026 року за № 1128/26 взагалі адресована судді Мартинюку В.Б. в цивільній справі № 673/1558/25 та містить вимоги відповідного характеру про отримання процесуальних документів, що не мають відношення до даної справи про адміністративні правопорушення №673/162/26, тому головуючим прийнято рішення про залишення її без розгляду.

Крім того, в наступному письмовому опусі від 03.03.2026 року за № 1116/26 ОСОБА_1 наводить аргументи щодо постанов поліції за 183 КУпАП під № 220079 та № 220089, які не є предметом судового розгляду у межах вказаної справи № 673/162/26 про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, наводить підстави для звільнення його від судового збору в них, далі переходить до протоколів за ст. 173 КУпАП вказуючи, як їх недоліки, зокрема, відсутність понятих при складанні протоколі та просить витребувати відео з боді - камер поліцейських по справах за ст. 183 КУпАП, які не перебувають в провадженні суду.
Суд дає критичну оцінку таким доводам ОСОБА_1 , як таким, що не відповідають положенням ст. 256 КУпАП, яка визначає вимоги до змісту протоколу та порушують принцип рівності сторін, оскільки суд розглядає справи лише на підставі наданих доказів в межах пред`явленого обвинувачення.
Разом з тим, вказане письмове клопотання містило прохання про відкладення розгляду справи для надання безоплатної правової допомоги, яке було вирішено судом та задоволено. Решта доводів клопотання будуть спростовуються мотивами суду про встановлення винуватості ОСОБА_1 та викладені нижче. 
Наступне клопотання ОСОБА_1 від 11.03.2026 року за № 1277/26дублює попередні звернення щодо відсутності статусу «потерпілого» в оператора служби «102», неналежної ідентифікації особи порушника, винесення окремої ухвали до ДБР, тощо, відноситься до оцінки судом доказів у справі, що зроблено судом у мотивувальній частині вказаної постанови.
Клопотання від 11.03.2026 року за № 1276 містить практично аналогічні доводи, яким, наразі, судом дано критичну оцінку, як необґрунтованим, про що зазначено окремо у мотивувальній частині постанови. 
Чергові опуси ОСОБА_1 під назвою «Клопотання про забезпечення позову» від 12.03.2026 за № 1342/26 «Клопотанням про звільнення від сплати судового збору в порядку ст. 133 КАС України» від 12.03.2026 року за № 1343/26 та знову «Клопотання про звільнення від сплати судового збору в порядку ст. 133 КАС України» від 12.03.2026 року за № 1339/26, «Клопотання про звільнення від сплати судового збору в порядку ст. 133 КАС України» від 12.03.2026 року за № 1337/26 стосуються справ, які в провадженні суду не перебувають і не являються предметом розгляду даної справи № 673/162/26 за ст. 173 КУпАП, тому суд залишає їх без розгляду з очевидних причин.
Крім того, 12.03.2026 року за № 1340/26 та 1336/26 від ОСОБА_1 до суду надійшли письмові клопотання, у яких він просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Свою позицію обґрунтовує тим, що, на його думку, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства та має ознаки підроблення, а також порушує його фундаментальні права як людини.
Зокрема, у поданому клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що під час оформлення матеріалів справи працівники поліції розподілили між собою функції щодо складання протоколу. Вказує, що один із поліцейських підписував частину документів, однак при цьому не здійснював роз`яснення йому процесуальних прав та не повідомляв про суть адміністративного правопорушення, тоді як такі дії, виконував інший працівник поліції. На думку ОСОБА_1 , 

така процедура складання протоколу свідчить про істотні порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що його особу, було встановлено ще 06.02.2026 року за допомогою наявної інформації у ІПМП, через оператора служби «102». Водночас протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 11.02.2026 року. У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що при складанні протоколу було порушено вимоги ст.254 КУпАП, відповідно до якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, повинен бути складений не пізніше ніж протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Окремо у клопотаннях  ОСОБА_1  також зазначає, що працівники поліції, на його думку, здійснили незаконну обробку його персональних даних. Зокрема він стверджує, що під час складання протоколу 11.02.2026 року не надавав працівникам поліції свій паспорт, а відтак, на його переконання, отримання та використання таких відомостей відбулося з порушенням вимог законодавства про захист персональних даних.
Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що під час фіксації обставин адміністративного правопорушення, не були залучені поняті. У зв`язку з цим він вважає, що єдиним належним та допустимим доказом, який може підтвердити або спростувати обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, може бути виключно безперервний відеозапис із нагрудних відеокамер працівників поліції.
З огляду на викладене, у своєму клопотанні ОСОБА_1 просить суд витребувати відповідні відеозаписи з боді-камер працівників поліції.
Разом з тим під час дослідження матеріалів адміністративної справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам, визначеним ст. 256 КУпАП. Зокрема, у протоколі відображені обставини правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші відомості, необхідні для розгляду справи про адміністративне правопорушення, при чому сам ОСОБА_1 не оспорює їх правильність.
У зв`язку з цим судом не встановлено підстав для застосування положень п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП щодо повернення матеріалів справи органу (посадовій особі), який склав протокол, для їх доопрацювання або належного оформлення. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою з дотриманням вимог процесуального законодавства, а тому може бути використаний судом для вирішення даної справи.
Доводи ОСОБА_1 про те, що під час притягнення його до адміністративної відповідальності було порушено строки, встановлені законодавством, суд вважає необґрунтованими та такими, що не знаходять свого підтвердження.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення, а у разі триваючого правопорушення - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, передбачених частинами дев`ятою та десятою зазначеної статті, а також випадків,

коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до положень цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Аналізуючи матеріали справи у сукупності, суд не встановив обставин, які б свідчили про пропуск передбачених законом строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому наведені ним доводи щодо порушення вимог законодавства у цій частині є безпідставними.

Крім того, судом було розглянуто клопотання  ОСОБА_1  щодо необхідності витребування додаткових доказів, зокрема відеозаписів із нагрудних відеокамер працівників поліції. Однак, враховуючи, що наявні у матеріалах справи докази є достатніми, взаємопов`язаними та такими, що у своїй сукупності дозволяють суду всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі істотні обставини справи без необхідності витребування додаткових матеріалів, суд дійшов висновку про відсутність процесуальної необхідності у витребуванні відповідних відеозаписів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо витребування додаткових доказів.
Вирішуючи клопотання від 18.03.2026 року за №1476/26, 1475/26 та 1474/26 суд звертає увагу, що вони складені у повній відповідності до епістолярної традиції ОСОБА_1 яка представляє собою каскад повторень, дублювань, посилань на законодавство України та практику ЄСПЛ, а також погроз на адресу суду зверненням до ВРП та правоохоронних органів в разі прийняття судом незадовільного для ОСОБА_1 рішення, що містилися в попередніх клопотаннях заявника, які наразі, розглянуті судом в попередніх розділах даної постанови суду якими дано відповідь на практично всі аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Вина  ОСОБА_1 по епізоду дрібного хуліганства вчиненого 06.02.2026 року о 16 годині 38 хвилин, повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №420717, складеним ст. ДОП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП капітаном поліції Гейсуном О.В. від 11.02.2026 року;
- рапортом про отримання виклику на лінію "102" за №475 від 06.02.2026 року, з яких вбачається, що заявник при розмові з операторами лінії «102», виражається нецензурно, нахабно ображає операторів лінії. Відповідно до зазначених рапортів, ідентифікація заявника здійснювалася на підставі інформації з попередніх звернень, зокрема, за номером телефону « НОМЕР_2 », як « ОСОБА_1 »; заявник був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, суті звернення повідомити не зміг;
- аудіо записами телефонного звернення, яке надійшли на спецлінію служби «102» в Хмельницькій області 06.02.2026 від громадянина ОСОБА_1 із номера телефону « НОМЕР_2 », на якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, заявник висловлюється нецензурною лайкою в сторону чергового оператора ОСОБА_2 ;
- письмовими поясненнями  ОСОБА_2 від 10.02.2026 року з приводу хуліганських дій ОСОБА_1 щодо неї під час телефонної розмови;
- витягом з Інформаційного порталу Національної поліції України згідно якого вбачається, що абонентський номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 ;

- рапортами ст. ДОП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП капітана поліції Гейсуна О.В. від 10.02.2026 року та 11.02.2026 року з приводу встановлення телефонного номера ОСОБА_1 з якого було здійснено понад 200 звернень та роз`яснення йому прав та обов`язків під час складання протоколів.

Вина  ОСОБА_1 по епізоду дрібного хуліганства вчиненого 06.02.2026 року о 18 годині 47 хвилин, повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №136577, складеним ст. ДОП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП капітаном поліції Яніним В.М. від 11.02.2026 року;
- рапортом про отримання виклику на лінію "102" за №479 від 06.02.2026 року, з яких вбачається, що заявник при розмові з операторами лінії «102», виражається нецензурно, нахабно ображає операторів лінії. Відповідно до зазначених рапортів, ідентифікація заявника здійснювалася на підставі інформації з попередніх звернень, зокрема, за номером телефону « НОМЕР_2 », як « ОСОБА_1 »; заявник був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, суті звернення повідомити не зміг;
- аудіо записами телефонного звернення, яке надійшли на спецлінію служби «102» в Хмельницькій області 06.02.2026 від громадянина ОСОБА_1 із номера телефону « НОМЕР_2 », на якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, заявник висловлюється нецензурною лайкою в сторону чергового оператора ОСОБА_2 ;
- письмовими поясненнями  ОСОБА_2 від 10.02.2026 року з приводу хуліганських дій ОСОБА_1 щодо неї під час телефонної розмови;
- витягом з Інформаційного порталу Національної поліції України згідно якого вбачається, що абонентський номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 ;
- рапортами ст. ДОП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП капітана поліції Гейсуна О.В. від 10.02.2026 року та 11.02.2026 року з приводу встановлення телефонного номера ОСОБА_1 , з якого було здійснено понад 200 звернень та роз`яснення йому прав та обов`язків під час складання протоколів.

Вина  ОСОБА_1 по епізоду дрібного хуліганства вчиненого 06.02.2026 року о 19 годині 02 хвилини, повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №420718, складеним ст. ДОП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП капітаном поліції Гейсуном О.В. від 11.02.2026 року;
- рапортом про отримання виклику на лінію "102" за №517 від 06.02.2026 року, з яких вбачається, що заявник при розмові з операторами лінії «102», виражається нецензурно, нахабно ображає операторів лінії. Відповідно до зазначених рапортів, ідентифікація заявника здійснювалася на підставі інформації з попередніх звернень, зокрема, за номером телефону « НОМЕР_2 », як « ОСОБА_1 »; заявник був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, суті звернення повідомити не зміг;
- аудіо записами телефонного звернення, яке надійшли на спецлінію служби «102» в Хмельницькій області 06.02.2026 від громадянина ОСОБА_1 із номера телефону « НОМЕР_2 », на якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, заявник висловлюється нецензурною лайкою в сторону

чергового оператора ОСОБА_2 , погрожує розправою;
- письмовими поясненнями  ОСОБА_2 від 10.02.2026 року з приводу хуліганських дій ОСОБА_1 щодо неї під час телефонної розмови;
- витягом з Інформаційного порталу Національної поліції України згідно якого вбачається, що абонентський номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 ;
- рапортами ст. ДОП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП капітана поліції Гейсуна О.В. від 10.02.2026 року та 11.02.2026 року з приводу встановлення телефонного номера ОСОБА_1 , з якого було здійснено понад 200 звернень та роз`яснення йому прав та обов`язків під час складання протоколів.

Під час складання всіх протоколів, поліцейськими були роз`яснені правопорушнику права й обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 від підпису відмовився, тому доводи ОСОБА_1 в цій частині, як нібито порушення його прав, суд також сприймає критично.
Так, судом взято до уваги, що статтею 173 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Тобто, об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Правопорушення, які можуть бути віднесені до поняття «інші подібні дії» у розумінні статті 173 КУпАП є дуже різноманітними. Вони можуть включати в себе: вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображенням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Вживання брутальної лайки під час телефонної розмови, нецензурні висловлювання на адресу того, з ким розмовляють, є зневагою до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві і свідчать про хуліганський характер дій. Такі дії спричинили порушення спокою та душевної рівноваги у оператора «102», як громадянина України, яка в даному випадку є потерпілою особою від дій ОСОБА_1 .
Крім того, суд звертає увагу на те, що основне завдання операторів лінії 102 оперативно зафіксувати та відреагувати на всі повідомлення, які надходять від громадян. З перших секунд оператор фіксує в електронній карті надану абонентом інформацію і паралельно передає її диспетчеру.
Будь-яке затягування розмови з оператором або безпідставне (завідомо неправдиве) звернення позбавляє допомоги тих, хто її дійсно потребує, що у свою чергу також може стати порушенням громадського порядку і спокою громадян.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка (лихослів`я) по телефону, що порушує громадський порядок і спокій громадян.
З огляду на встановлення вини ОСОБА_1 , як правопорушника, підстав для окремого реагування щодо інших учасників справи суд не вбачає.
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення у відповідності до вимог статті 33 КУпАП враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вивченням особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що він громадянин України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області, як одержувач соціальних допомог та пенсійних виплат, в період з липня 2025 року по грудень 2025 року податків Державі не сплачував, одружений, в Державній службі зайнятості не перебуває на обліку як такий, що шукає роботу та як безробітний не зареєстрований, надав документи щодо стану здоров`я з яких не вбачаються обмеження щодо участі в судових засіданнях та відповідні заборони лікарів, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, інформація про кримінальну та адміністративну судимість та інвалідність відсутня. 
Як вбачається зі справи, майнової шкоди діями правопорушника заподіяно не було, а підстави для передачі даних матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації чи трудового колективу відсутні.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, тому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 173 КУпАП в межах максимального розміру з огляду на численність епізодів протиправної діяльності, як необхідне та достатнє для його виховання в дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, тому з правопорушника ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладено, керуючись 40-1, ст.ст. 276-280 та 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, за які передбачена адміністративна відповідальність за ст.173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. (отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Деражнян.мтг/21081100 Розрахунковий рахунок: UA 308999980313090106000022755, МФО:899998, Код одержувача:37971775, Призначення платежу: 21081100) протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №420718 від 11.02.2026 року; ВБА № 136577 від 11.02.2026 та ВАД № 420717. 

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн. на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 код класифікації доходів бюджету: 22030106. Стягувач: Державна судова адміністрація України, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код юридичної особи 26255795).

Роз`яснити, що згідно статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із статтею 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 238 грн. 

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту її винесення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд.
Повний текст постанови буде виготовлено 19.03.2026 року та оголошено в судовому засіданні о 16 год.50 хв.

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області 	О. С. Дворнін