Номер провадження: 22-ц/813/611/26 
Справа № 522/14806/23
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
05.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Павлик І.А.,
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) про захист порушених майнових прав, шляхом зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) про захист порушених майнових прав, шляхом зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 , в обґрунтування якого зазначив, що він придбав та замовив доставку авто марки КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 . Позивачу через компанію, що організувала перевезення та подальше розмитнення, стало відомо, що автомобіль марки КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 було доставлено на майданчик для авто ДП «МТП «Чорноморськ» та вилучено на потреби армії. На адвокатський запит представника позивача ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надало відповідь, згідно якої 14.04.2022 розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 № 7 «Про примусове відчуження майна» наказано відчужити майно, яке належить на праві приватної власності юридичним особам, відповідно до переліку, вказаному в додатках 1-10 до цього розпорядження та знаходиться на території спеціального паромного комплексу № 5 Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»». Командиру військової частини НОМЕР_4 забезпечити постановку примусово відчуженого майна зазначеного в додатку № l до розпорядження на бухгалтерський та матеріальний облік. 22.06.2022 ОК «Південь» здійснено примусове відчуження майна, а саме транспортного засобу авто марки КА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , сірого кольору на користь військової частини НОМЕР_2 на підставі Акту № 783 про примусове відчуження або вилучення майна. 
Позивач зазначає, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_5 в Одеській області, тому тільки 12.10.2022 року отримав Акт про примусове відчуження або вилучення майна № 783 та висновок експертного дослідження від 16.06.2022 № ЕД-19/116-22/7438-АВ, зі змісту якого вбачається, що відповідачем порушено порядок визначення вартості, оскільки вартість майна визначено не на підставі Закону України «Про оцінки майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не суб?єктом оціночної діяльності, а експертною установою, що прямо вплинуло на визначення вартості та ціну транспортного засобу, що свідчить про незаконність проведення експертизи і як наслідок незаконне визначення вартості транспортного засобу.
Позивач стверджує, що вилучений автомобіль марки КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 не перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_2 , не вносився до уніфікованої електронно-облікової системи зареєстрованих транспортних засобів Збройних Сил України, так як не пройшов митне оформлення встановленим порядком відповідно до чинного законодавства України, отже, вилучений автомобіль не прийнято на облік та введено в штат автомобільної техніки військової частини НОМЕР_2 , транспортний засіб марки КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , сірого кольору не використовується за встановленим порядком.
Позивач зазначає, що вказаний автомобіль не використовується військовою частиною НОМЕР_2 відповідно до ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», тому є необхідність у поверненні вилученого автомобіля, у зв`язку з чим позивач з 2022 року неодноразово звертався як в усній формі, так і в письмовій формі до в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_6 із заявою, в яких просив повернути йому транспортний засіб, однак його звернення були або залишені без реагування, або перенаправлялися між /ч НОМЕР_1 , та в/ч НОМЕР_2 .
Позивач, з урахуванням зміни предмету позову, просив суд зобов?язати Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) внести зміни до Додатку 1 до Розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 № 265 «Про примусове відчуження майна», та виключити з Переліку майна, що знаходиться на території спеціального паромного комплексу № 5 Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та примусово відчужується - пункт 9 відносно легкового автомобіля марки КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 та зобов?язати Військову частину НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 примусово відчужений автомобіль марки КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 25 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_3 про захист порушених майнових прав, шляхом зобов`язання вчинити певні дії відмовив.
Суд першої інстанції виходив з того, що 22.06.2022 складено Акт № 783 про примусове відчуження або вилучення майна, а саме транспортного засобу KIA SORENTO, VIN НОМЕР_3 , оціночна вартість якого визначена у сумі 767736,34 грн. Суд не прийняв доводи позивача в частині непогодження з оцінкою вартості автомобіля, оскільки за змістом статті 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» оскарження оцінки є самостійним предметом розгляду.
Оскільки автомобіль KIA SORENTO, VIN НОМЕР_3 , примусово відчужений за рішенням командування військової частини НОМЕР_1 , оформленого розпорядженням командира військові частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 № 7, в умовах правового режиму воєнного стану для військових потреб, та у відповідності до вимог «Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами), суд дійшов висновку, що відсутні підстави для виключення з переліку вилученого майна легкового автомобіля позивача та повернення йому транспортного засобу з підстав зазначених у позовній заяві.
Суд зазначив, що питання повернення примусово відчуженого майна повністю врегульовано статтею 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Оскільки на момент звернення до суду з даним позовом правовий режим воєнного стану триває, повернення примусово відчуженого майна, відповідно до встановленого ст. 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» порядку передбачено лише у разі скасування воєнного стану, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2024, скасувати. Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , зазначає, що під час судового розгляду представники відповідачів підтвердили, що спірний автомобіль перебуває на зберіганні, проте не використовується жодною військовою частиною, вони зазначили, що не проти повернути цей автомобіль позивачу, але лише у випадку винесення рішення судом.
Скаржник зазначає, що більше двох років відчужений автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , сірого кольору незаконно утримується військовою частиною НОМЕР_2 , не використовується нею відповідно до ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Зазначає, що грошові асигнування відповідачам на розмитнення автомобіля виділятись не будуть, а ордерний коносамент (на пред`явника) перебуває у позивача, спірний автомобіль не може бути використаний в умовах воєнного стану саме для досягнення мети, за для якої його було відчужено.
Позивач вважає, що в спірних правовідносинах втручання у право мирного володіння своїм майном буде виправданим та відповідатиме легітимній меті виключно у разі використання відчуженого автомобіля за призначенням, при виконанні бойових завдань в умовах воєнного стану для надання відсічі збройній агресії. Формальне утримання спірного автомобіля без використання військовою частиною не сприяє задоволенню суспільних потреб, а навпаки покладає на державу додатковий обов`язок з повернення його вартості. 
Посилається, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів використання примусового відчуженого майна з метою забезпечення виконання військовими частинами бойових завдань в умовах правового режиму воєнного стану в Україні.

(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 16.08.2024 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Копію ухвали про відкриття провадження скаржник та його представник отримали 16.08.2024 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками. 
Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами отримали 16.08.2024 року та 31.07.2024 року відповідно, в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, що відповідачами під час примусового відчуження транспортного засобу KIA SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , забезпечено дотримання вимог законодавства при вилученні зазначеного транспортного засобу, а держава гарантує відновлення цього права після скасування правового режиму воєнного стану або відшкодування завданої позивачеві шкоди, просила апеляційну скаргу заишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.10.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та для з`ясування обставин справи ухвалено витребувати у Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) та Військово-морської бази « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ) відомості стосовно транспортного засобу: автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , а саме, чи використовується автомобіль з метою забезпечення виконання бойових завдань в ході відсічі збройної агресії Російської федерації з часу вилучення до теперішнього часу та чи перебуває на зберіганні вказаний автомобіль.
На виконання зазначеної ухвали Військова частина НОМЕР_2 надала відповідь до якої долучила докази. 
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 05.03.2026 року, повідомлені належним чином.
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 судові повістки-повідомлення отримали 10.02.2026 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
Від представника позивача та представника Військової частин НОМЕР_2 надійшли клопотання про долучення доказів.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.03.2026 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено зазначені клопотання та долучено до матеріалів справи довідку № 312/21 від 28.12.2021 року та наказ № 126 від 01.05.2025 року Військової частини НОМЕР_2 , технічний талон транспортного засобу на автомобіль KIA SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 та лист-відповідь ІНФОРМАЦІЯ_6 № 808/21371 від 24.11.2025 року на адвокатський запит Батуріної Г.О.
Представник позивача - ОСОБА_2 , яка приймала участь у судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Представник Військової частини НОМЕР_1 , який приймав участь у судовому засіданні, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.
Представник Військової частини НОМЕР_2 , який приймав участь у судовому засіданні, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 22.06.2022 складено Акт № 783 про примусове відчуження або вилучення майна, а саме транспортного засобу KIA SORENTO, VIN НОМЕР_3 , оціночна вартість якого визначена у сумі 767736,34 грн. Суд не прийняв доводи позивача в частині непогодження з оцінкою вартості автомобіля, оскільки за змістом статті 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» оскарження оцінки є самостійним предметом розгляду.
Оскільки автомобіль KIA SORENTO, VIN НОМЕР_3 , примусово відчужений за рішенням командування військової частини НОМЕР_1 , оформленого розпорядженням командира військові частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 № 7, в умовах правового режиму воєнного стану для військових потреб, та у відповідності до вимог «Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами), суд дійшов висновку, що відсутні підстави для виключення з переліку вилученого майна легкового автомобіля позивача та повернення йому транспортного засобу з підстав зазначених у позовній заяві.
Суд зазначив, що питання повернення примусово відчуженого майна повністю врегульовано статтею 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Оскільки на момент звернення до суду з даним позовом правовий режим воєнного стану триває, повернення примусово відчуженого майна, відповідно до встановленого ст. 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» порядку передбачено лише у разі скасування воєнного стану, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Згідно з ч. 3 ст. 321 ЦК України примусове відчуження об`єктів прав власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статі 353 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦК України в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діє по даний час.
Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.
Статтею 17 Закону України «Про оборону України» передбачено, що в умовах воєнного стану відповідно до закону допускається примусове вилучення приватного майна та відчуження об`єктів права приватної власності громадян з наступним повним відшкодуванням їх вартості у порядку та терміни, встановлені Кабінетом Міністрів України. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 353 ЦК України.
Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» визначає механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.
Відповідно до частини першої, другої статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», в редакції на час виникнення правовідносин, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради. У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті.
Пунктом 4 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що В Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як, зокрема, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, зокрема об`єкти фонду захисних споруд цивільного захисту, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").
Примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості (пункт 1 статті 1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану").
У частині другій статті 1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" законодавець уточнює, що термін "військове командування" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим воєнного стану" або Законі України "Про правовий режим надзвичайного стану", залежно від правового режиму, в умовах якого передається, відчужується або вилучається майно.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" правовою основою примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану є Конституція України, цей Закон, інші закони України та указ Президента України про введення надзвичайного чи воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.
Суб`єкти, що належать до військового командування та до військових адміністрацій, визначені Законом України "Про правовий режим воєнного стану", який у спірних правовідносинах застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, 
Військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань (ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі – Закон).
Згідно з абзацами четвертим - шостим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Судом першої інстанції встановлено, що розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 року № 7, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про оборону України», Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» для забезпечення потреб держави в умовах режиму воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України здійснено примусове відчуження майна, яке належить на праві приватної власності юридичним та фізичним особам, відповідно до переліку вказаного в додатку № 1, в якому зазначено, зокрема транспортний засіб KIA SORENTO, VIN НОМЕР_3 , оціночна вартість якого визначена у сумі 767736,34 грн.
Відповідно до зазначеного розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 7 від 14.04.2022 «Про примусове відчуження» заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння капітана 3 рангу ОСОБА_3 визначено уповноваженим військового командування (законним представником), що фактично надало йому повноваження діяти від імені військової частини НОМЕР_1 .
В силу вимог статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», командир військової частини НОМЕР_1 наділений повноваженнями видавати накази, безпосередньо вчиняти дії щодо примусового відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, в умовах правового режиму воєнного стану.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» складається акт про примусове відчуження або вилучення майна відповідного зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 року № 988.
Частиною четвертою статті 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» у разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилась у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.
Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта (частина третя статті 7 вказаного Закону).
Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно. Оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду.
Пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 року № 7 передбачено в ході примусового відчуження майна забезпечити його оцінку та складання актів про примусове відчуження майна у порядку та за формою, передбаченими Законами України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Судом встановлено, що на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 року № 7, військовою частиною НОМЕР_1 в особі уповноваженої особи складено акт № 783 від 22.06.2022 року про примусове відчуження або вилучення майна.
В акті зазначено про примусове відчуження транспортного засобу KIA SORENTO, VIN НОМЕР_3 , представником власника якого є ТОВ «Глобал Логістік Інвест» через ТОВ «Старк Шиппінг», іконосамент № УНSМАSCHR211221, згідно звіту про оцінку майна від 16.06.2022 року, здійсненого судовим експертом Батуріним М.В., вартість автомобіля становить 426861,03 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підлягають розгляду доводи позивача в частині непогодження з оцінкою вартості автомобіля, здійсненою судовим експертом Батуріним М.В., оскільки за змістом статті 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» оскарження оцінки є самостійним предметом розгляду. 
На виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 02.10.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, щодо витребування відомостей стосовно транспортного засобу: автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , а саме, чи використовується автомобіль з метою забезпечення виконання бойових завдань в ході відсічі збройної агресії Російської федерації з часу вилучення до теперішнього часу та чи перебуває на зберіганні вказаний автомобіль, від командира військової частини НОМЕР_2 надійшла відповідь з якої вбачається наступне.
Автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 відповідно до акту від 22.06.2022 № 783 про примусове відчуження або вилучення майна був вилучений військовою частиною НОМЕР_2 згідно розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 № 7. Станом на теперішній час, з моменту відчуження, вищевказаний автомобіль стоїть на обліку у військовій частині НОМЕР_2 та у відповідних службах військової автомобільної техніки, у ІНФОРМАЦІЯ_6 на даний автомобіль отримано технічний талон та військові номерні знаки. Також, з моменту відчуження та станом на теперішній час зазначений вище автомобіль KIA SORENTO 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 використовується військовою частиною НОМЕР_2 для виконання визначених завдань, в ході відсічі збройної агресії російської федерації в умовах воєнного стану. Разом з тим, відповідно до статті 12 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" повернення майна колишньому власнику або уповноваженій ним особі можливе тільки після скасування правового режиму воєнного стану та на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Згідно технічного талону транспортного засобу Серії НОМЕР_7 , виданого відділом ВІБДР Південного ТУ ВСП 27.08.2025 року, автомобіль KIA SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 належить військовій частині НОМЕР_2 .
З листа-відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 № 808/21371 від 24.11.2025 року на адвокатський запит ОСОБА_2 вбачається, що згідно інформації з Уніфікованої електронно-облікової системи зареєстрованих транспортних засобів спеціального призначення Збройних сил України, транспортний засіб марки KIA, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , був зареєстрований 27.08.2025 року у відділі ВІБДР ІНФОРМАЦІЯ_6 , виданий технічний талон серії НОМЕР_7 та присвоєно військовий номерний знак НОМЕР_8 .
Отже, відчужене майно було передано військовій частині НОМЕР_2 .
Розглядаючи справу № 712/3525/23 (провадження № 14-75цс24), Велика Палата Верховного Суду зазначила, що акт про примусове відчуження та вилучення майна не є правовстановлюючим документом, а лише засвідчує факт приймання-передачі майна, щодо якого прийняте рішення про його реквізицію. Підписання цього акта є лише етапом документального оформлення процедури реквізиції. Скасування цього акта не буде підставою для скасування реєстрації права власності військової частини на примусово відчужене майно. Більше того, скасування вказаного акта не тільки не призведе до відновлення прав позивачки, а й позбавить можливості на відшкодування вартості майна у порядку частини другої статті 11 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» після скасування правового режиму воєнного стану. Крім того, пред`явлена позивачкою вимога про зобов`язання військової частини повернути їй як власнику згаданий автомобіль та ключі від нього також є неналежним способом захисту у спірних правовідносинах з огляду на те, що спірний транспортний засіб пройшов нову реєстрацію і після цього перебуває у власності держави і, відповідно у користуванні військового підрозділу Збройних Сил України.
Апеляційний суд висновує, що автомобіль позивача відчужений з дотриманням приписів законодавства України уповноваженим на те органом, тому відсутні підстави для зобов`язання військової частини повернути цей автомобіль колишньому власнику.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідновстановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Колегія суддів вважає, що позивач обрав неналежний (неефективний) спосіб судового захисту, пред`явивши, зокрема, вимоги про зобов?язання Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) внести зміни до Додатку 1 до Розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 № 265 «Про примусове відчуження майна», та виключити з Переліку майна, що знаходиться на території спеціального паромного комплексу № 5 Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та примусово відчужується - пункт 9 відносно легкового автомобіля марки КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , оскільки виключення зазначено пункту жодним чином не поверне спірний автомобіль у власність позивача, оскільки зазначений автомобіль вже перебуває у власності держави.
Крім того, пред`явлена позивачем вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 повернути йому, як власнику, автомобіль КІА, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , також є неналежним способом захисту у спірних правовідносинах з огляду на те, що спірний транспортний засіб пройшов нову реєстрацію і після цього перебуває у власності держави і, відповідно, користуванні - військового підрозділу Збройних Сил України.
Оскільки транспортний автомобіль KIA, модель SORENTO, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_3 , примусово відчужений за рішенням командування військової частини НОМЕР_1 від 14.4.2022 № 7, в умовах правового режиму воєнного стану для військових потреб, та у відповідності до вимог Закону "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" Закону України "Про правовий режим воєнного стану" та Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022 (зі змінами), тому відсутні підстави для повернення транспортного засобу з підстав зазначених в позовній заяві.
Питання повернення примусово відчуженого майна повністю врегульовано статтею 12 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану".
Оскільки на момент звернення до суду із вказаним позовом правовий режим воєнного стану триває, повернення примусово відчуженого майна, відповідно до встановленого ст. 12 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" порядку передбачено лише у разі скасування воєнного стану.
Оцінюючи правомірність втручання держави у право власності позивача у розумінні положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції (дотримання критеріїв "трискладового тесту"), апеляційний суд зазначає, що:
- в Україні з 24.02.2022 діє воєнний стан внаслідок збройної агресії російської федерації. Зусилля державних органів, Збройних Сил України, інших військових формувань спрямовані насамперед на захист життя і здоров`я мільйонів людей, значних зусиль і засобів потребує захист незалежності та територіальної цілісності України, що, окрім іншого, є обов`язком кожного громадянина України;
- Збройні Сили України мають гостру потребу в забезпеченні матеріальними ресурсами, у тому числі спеціальною автомобільною технікою, для належного виконання визначених перед ними завдань.
- отже втручання у право власності позивача переслідувало легітимну мету та було пропорційним у співвідношенні до суспільних інтересів, оскільки в Україні із 24 лютого 2022 року діє воєнний стан внаслідок збройної агресії російської федерації. 
Військова частина НОМЕР_2 підтвердила використання нею реквізованого автомобіля для виконання завдань по обороні України. У свою чергу, позивач не навів переконливих аргументів на підтвердження того, що відчуження його автомобіля для потреб держави в умовах воєнного стану (з можливістю отримати належну грошову компенсацію) становитиме для нього надмірний тягар.
Втручання у право власності позивача відповідає критерію законності, оскільки відбулося у чітко регламентованому, зрозумілому порядку, який діє в Україні.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко 

М.В. Назарова