ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" квітня 2026 р. справа № 300/43/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій 

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Бабій Назарій Іванович звернувся до суду через систему "Електронний суд" в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 191950032496 від 11.12.2025 про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно записів Трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 та довідки від 02.12.2025 № 253-06/07 виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" та повторно розглянути її заяву від 05 грудня 2025 року про призначення пенсії за вислугою років.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно прийняв рішення № 191950032496 від 11.12.2025 про відмову у призначені позивачу пенсії за вислугою років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, оскільки за правилами статті 60 Закону № 1788-XII період роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі. Позивач у спірний період працювала на посаді сестри медичної у реанімаційному відділенні закладу охорони здоров`я, що підтверджується довідкою КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" від 02.12.2025 № 253-06/07.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
22.01.2026 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив, вказавши, що відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб, визначений чинним законодавством. Представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 24-30).
21.01.2026 до суду через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідача, відповідно до якої представник позивача заперечує аргументи відповідача (а.с. 21, 22).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
05.12.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за вислугу років та доданими до заяви документами.
За результатом розгляду заяви про призначення пенсії за вислугу років Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням від 11.12.2025 № 191950032496 відмовило у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017.
Вказаним рішенням враховано позивачу страховий стаж 35 років місяців 15 днів, в тому числі стаж роботи по спеціальності - 23 роки місяць 18 днів (станом на 11.10.2017).
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до спеціального стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 17.06.1993 не враховано період роботи з 05.04.1993 по 06.01.1994 на посаді зав. ФАП, оскільки посада не відповідає переліку закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою і закладах охорони здоров`я (наказ МОЗ України від 28.10.2002 №385). Крім того, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати за вищезазначений період,
Звернуто увагу, що період роботи в Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської "Про обласної ради не зараховано у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки відсутня інформація про роботу з захворюваннями, які належать до переліку інфекційних хвороб відповідно до Міжнародної статистичної кваліфікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я (а.с. 6).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Суд, у відповідності до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно статті 7 Закону № 1788-ХІІ, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до статтей 51, 52 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Право на пенсію за вислугу років, серед визначених, мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції до 02.03.2015) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі - Закон № 213-VIII) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено в новій редакції.
Рішенням Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.
Конституційний Суд України вказав, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у п. "а" ст. 54 Закону № 1788-ХІІ, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах "е", "ж" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням ст. ст. 1, 3, ч. 3 ст. 22, ст. 46 Основного Закону України.
Також, Конституційний Суд України зазначив, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави, з огляду на що, оспорювані положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213, суперечать положенням ст. ст. 1, 3, 46 Основного Закону України.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019, положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тобто зазначені положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ втратили чинність з 4 червня 2019 року.
Таким чином, з 4 червня 2019 року при призначенні пенсії за віком необхідно керуватися статтею 55 Закону № 1788-ХІІ в редакції чинній до внесення до неї змін законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року" № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року" № 911-VIII, які визнано неконституційними.
Отже, на час звернення позивача у грудні 2025 року із заявою про призначення пенсії за вислугу років, пунктом "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Щодо зарахування позивачу періоди роботи в КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно записів Трудової книжки НОМЕР_1 та довідки від 02.12.2025 № 253-06/07 виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня", суд зазначає наступне.
01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 24 Закону № 1058-IV врегульовано періоди, з яких складається страховий стаж.
Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу) діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII "Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За правилами статті 60 Закону № 1788-XII та в силу приписів пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV вказані періоди роботи у підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема те, що положення Закону № 1788-XII, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу підлягають застосуванню.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 8 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
З аналізу вказаних норм та обставин справи вбачається, що робота позивача в КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" згідно записів Трудової книжки НОМЕР_1 та довідки від 02.12.2025 № 253-06/07 виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" дає позивачу право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.
Вказана позиція відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17, яка згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Враховуючи вищенаведене відповідач протиправно не зарахував позивачу згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII періоди роботи в КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" згідно записів Трудової книжки НОМЕР_1 та довідки від 02.12.2025 № 253-06/07 виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня в подвійному розмірі.
Згідно частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 191950032496 від 11.12.2025 про відмову у призначені позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: зарахувати позивачу періоди роботи в КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону № 1788-XII згідно записів Трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 та довідки від 02.12.2025 № 253-06/07, виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня"; повторно розглянути заяву позивача від 05 грудня 2025 року про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому судовому рішенні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 191950032496 від 11.12.2025 про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII згідно записів Трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 та довідки від 02.12.2025 № 253-06/07 виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня"; повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 грудня 2025 року про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому судовому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , с. Товстолуг, Тернопільського району, Тернопільської області, 47742) сплачений судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.