ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1162/25 

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., за участю секретаря судового засідання Мельник І.В.,
розглянувши справу у порядку загального позовного провадження 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд", м. Устилу Володимирського району Волинської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття", с.Матійово Берегівського району Закарпатської області
про стягнення 623 376,00 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття", с. Матійово Берегівського району Закарпатської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд", м.Устилу Володимирського району Волинської області
про зобов`язання вчинити дії

За участю представників: 
позивача (за первісним позовом) – Виш А.А., адвокат, ордер серія АС № 1159256 від 09.10.2025 - в режимі відеоконференції
відповідача (за первісним позовом) – Беженару О.С., адвокат, ордер серія ВЕ №1172453 від 21.10.2025 - в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" про стягнення суми попередньої оплати за договором купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 в розмірі 623 376,00 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем умов договору в частині поставки оплаченого товару. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1162/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2025.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи №907/1162/25 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк на подання суду заяв по суті справи.
24.10.2025 за вх. № 02.3.1-02/9365/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву.
29.10.2025 за вх. № 02.3.1-05/1338/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла зустрічна позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд", в якій позивач просить суд зобов`язати відповідача виконати обов`язок в натурі згідно з укладеним 21.03.2025 договором купівлі-продажу товарів № 21/03-2025, а саме: отримати та вивезти (забрати) зі складу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Матійово, вул. Партизанська, 2 товар згідно з рахунком № 82 від 25.03.2025 на загальну суму 623 376,00 грн, а саме: мінеральне добриво Nova Calcium (нітрат кальцію 15-0-0(+26СаO)) кількістю 21 600 кг вартістю 623 376,00 грн з ПДВ та за вх.№ 02.3.1-02/9463/25 - клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття", до якого долучено докази надіслання копії зустрічної позовної заяви з доданими до неї додатками відповідачу за зустрічним позовом.
03.11.2025 за вх. № 02.3.1-02/9537/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2025 суд постановив прийняти зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" про зобов`язання відповідача вчинити дії до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" про стягнення 623 376,00 грн, здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 907/1162/25 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання та підготовче засідання призначити на 26.11.2025 о 10:00 год.
10.11.2025 за вх. № 02.3.1-02/9791/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.
18.11.2025 за вх. № 02.3.1-02/10017/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.
20.11.2025 а вх. № 02.3.1-02/10159/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.
25.11.2025 за вх. № 02.3.1-02/10278/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання представника відповідача за первісним позовом про відкладення підготовчого засідання через перебування такого на лікарняному.
Ухвалою від 26.11.2025 суд відклав підготовче засідання на 10.12.2025 о 10:00 год. з підстав, наведених у ній.
В підготовчому засіданні 10.12.2025 присутні представники сторін надали усні пояснення, повідомили суд про подання ними всіх наявних доказів та не заперечили проти закриття підготовчого провадження.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 907/1162/25 до судового розгляду по суті на 14.01.2026 о 10:00 год.
Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
В судовому засіданні 14.01.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення та відкладено проголошення скороченого рішення до 21.01.2026 о 11:00 год.
Відповідно до статті 240 ГПК України в судовому засіданні 21.01.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Правова позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" за первісним позовом.
Первісні позовні вимоги обґрунтовані обставинами щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" (далі – ТОВ "Харвест Закарпаття") як продавцем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 21/03-2025 від 21.03.2025 та непоставки Товариству з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" (далі – ТОВ "Волинь Агротрейд") як покупцю оплаченого товару на загальну суму 623 376,00 грн.
Позивач за первісним позовом зазначає, що оскільки зі сторони позивача належним чином виконано визначені договором купівлі-продажу № 21/03-2025 від 21.03.2025 договірні зобов`язання щодо здійснення 100 % попередньої оплати за товар, згідно з виписаним відповідачем рахунком на оплату № 82 від 25.03.2025 на суму 623 376,00 грн, однак з незрозумілих причин відповідач в порушення умов договору не виконав зобов`язання щодо постачання оплаченого товару, виникли підстави для стягнення з відповідача суми здійсненої позивачем попередньої оплати в розмірі 623 376,00 грн в судовому порядку.
Правова позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" за зустрічним позовом.
Заявляючи зустрічні позовні вимоги про зобов`язання ТОВ "Волинь Агротрейд" виконати обов`язок в натурі згідно з укладеним 21.03.2025 договором купівлі-продажу товарів №21/03-2025, а саме: отримати та вивезти (забрати) зі складу ТОВ "Харвест Закарпаття" за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Матійово, вул. Партизанська, 2 товар згідно з рахунком № 82 від 25.03.2025 на загальну суму 623 376,00 грн, а саме: мінеральне добриво Nova Calcium (нітрат кальцію 15-0-0(+26СаO)) кількістю 21 600 кг вартістю з ПДВ 623 376,00 грн, позивач за зустрічним позовом наголошує на наявності обов`язку покупця (ТОВ "Волинь Агротрейд") отримати такий товар за місцезнаходженням продавця з його складу за зазначеною адресою.
Разом з тим наголошує, що покупець зі свого боку в односторонньому порядку відмовився виконувати договір, що не передбачене ані чинним законодавством України, ані умовами договору, на повідомлення щодо необхідності отримання товару, в тому числі направлені на електронну адресу та за місцезнаходженням, не реагує.
Таким чином, за доводами ТОВ "Харвест Закарпаття", ця зустрічна позовна заява подається на захист прав продавця за укладеним договором купівлі-продажу (поставки) товару та стосується вимог про примусове виконання обов`язку в натурі.
Вказує, що з урахуванням наведених обставин, доказів та правових підстав, зокрема положень частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), право позивача за зустрічним позовом на належне виконання покупцем зобов`язання за договором є порушеним та підлягає поновленню шляхом примусового виконання обов`язку в натурі – зобов`язання ТОВ "Волинь Агротрейд" прийняти та вивезти (забрати) товар, оплачений за рахунком № 82 від 25.03.2025, зі складу позивача за зустрічним позовом на умовах EXW.
Доводи, викладені сторонами в інших заявах по суті справи. 
Заперечення (відзив) ТОВ "Харвест Закарпаття" на первісну позовну заяву.
ТОВ "Харвест Закарпаття" згідно з поданим суду відзивом на первісну позовну заяву заперечує проти задоволення первісних позовних вимог, зазначаючи про те, що товар, вказаний у рахунку, на момент замовлення фактично знаходився на складі продавця за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Матійово, вул. Партизанська, 2. Покупець здійснив замовлення саме наявного товару зі складу продавця. Продавець не здійснював закупівлю, виробництво чи інші дії для забезпечення виконання замовлення – товар був готовий до негайного відвантаження у момент узгодження умов поставки.
Також посилається на пункт 3.1 договору, за умовами якого поставка товару здійснюється на умовах EXW (зі складу продавця) відповідно до правил INCOTERMS в редакції 2010 року. 
Отже, за доводами відповідача за первісним позовом, покупець, здійснивши передплату товару 25.03.2025, зобов`язаний був отримати товар за місцезнаходженням продавця з його складу за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Матійово, вул. Партизанська, 2. Однак цього обов`язку не виконав, для отримання товару в місце поставки не прибув, не вчинив жодних дій для отримання товару.
Водночас, посилаючись на правила INCOTERMS в редакції 2010 року, зазначає про ненастання обов`язку продавця з передачі товару, оскільки покупець не звернувся для його отримання в місце поставки. 
При цьому вказує, що в порядку врегулювання спору в цій справі ТОВ "Харвест Закарпаття" (продавець) 16.10.2025 направляло електронним способом та поштовим відправленням № 9030000242780 лист з повідомленням ТОВ "Волинь Агротрейд" про те, що товар очікує останнього на складі, однак не отримало жодної реакції покупця.
Такими чином, відповідач за первісним позовом наголошує, що наразі порушеним є лише зобов`язання самого позивача – ТОВ "Волинь Агротрейд", зокрема, прийняти та вивезти (забрати) зі складу умовах EXW товар, оплачений за рахунком № 82 від 25.03.2025.
Відповідь ТОВ "Волинь Агротрейд" на відзив ТОВ "Харвест Закарпаття" на первісну позовну заяву.
Позивач за первісним позовом зазначає, що після оплати ним виставленого рахунку, ТОВ "Харвест Закарпаття" товар на адресу ТОВ "Волинь Агротрейд" не поставило, документи видаткові накладні (акти приймання-передачі) на адресу ТОВ "Волинь Агротрейд" не направило, в тому числі в електронній формі (у форматі PDF) через електронну пошту. 
Також відзначає, що з дати отримання коштів на розрахунковий рахунок відповідач за первісним позовом не виходив на зв`язок, жодним чином не повідомляв про можливість отримання товару.
При цьому зауважує, що до моменту звернення до суду відповідач жодним чином не повідомляв про можливість отримання товару та не узгоджував дату та місце отримання товару.
Наголошує, що відповідач за первісним позовом знаходиться на віддаленій відстані від позивача, що в свою чергу вказує, що лише при наявності достатнього повідомлення про отримання товару позивач мав би можливість приїхати та забрати товар.
Пропозиція відповідача про отримання товару від 16.10.2025, яка надійшла після подання позову та відкриття провадження у даній справі для позивача є не актуальною, оскільки своє право на захист прав позивач використав в судовому порядку.
Водночас відзначає, що станом на день звернення з позовною заявою до суду, відповідачем за первісним позовом не виконано зобов`язання щодо поставки товару на суму 623 376,00 грн та не проінформовано позивача за первісним позовом про його отримання.
Заперечення (відзив) ТОВ "Волинь Агротрейд" на зустрічну позовну заяву.
Не погоджуючись із зустрічним позовом та вказаними позивачем за зустрічним позовом обґрунтуваннями, ТОВ "Волинь Агротрейд" зауважує, що після оплати вказаного у рахунку товару, повідомлення про його отримання та документи: видаткові накладні (акти приймання-передачі) ТОВ "Харвест Закарпаття" на адресу ТОВ "Волинь Агротрейд" не направило, в тому числі в електронній формі (у форматі PDF) через електронну пошту, що визначено в пункті 3.2 договору. 
При цьому вказує, що з дати отримання коштів на розрахунковий рахунок посадові особи ТОВ "Харвест Закарпаття" не виходили на зв`язок, жодним чином не повідомляли про можливість отримання товару.
Яке зазначає відповідач за зустрічним позовом, з метою мирного врегулювання спору, ТОВ "Волинь Агротрейд" через поштове відділення рекомендованим листом з описом вкладення надіслано на зазначену у договорі юридичну адресу ТОВ "Харвест Закарпаття" претензію № 25/07/25 від 25.07.2025 з вимогою щодо повернення попередньої оплати за товар в сумі 623 376,00 грн.
Натомість, зазначає, що лише з дати отримання позовної заяви до суду та відкриття провадження у справі, ТОВ "Харвест Закарпаття" надіслало до ТОВ "Волинь Агротрейд" лист № 2 від 16.10.2025 щодо виконання умов договору купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 та запропонувало отримати оплачений товар на суму 623 376,00 грн.
Щодо позиції ТОВ "Харвест Закарпаття" у зустрічній позовній заяві відносно того, що згідно умовами пункту 3.1 договору поставка товару за даним договором здійснюється на умовах EXW: "зі складу продавця" самовивіз (відповідно до правил INCOTERMS в редакції 2010 року), а відтак, відповідно ТОВ "Волинь Агротрейд" зобов`язано отримати та вивести зі складу продавця товар, ТОВ "Волинь Агротрейд" зауважує, що ТОВ "Харвест Закарпаття" як продавець, з дати попередньої оплати товару згідно з виписаним рахунком на оплату від 25.03.2025 № 82, зобов`язано було повідомити покупця (ТОВ "Волинь Агротрейд") щодо часу і місця, коли і де товар буде наданий у розпорядження останнього.
Проте, за доводами відповідача за зустрічним позовом, такого повідомлення ТОВ "Харвест Закарпаття" для ТОВ "Волинь Агротрейд" не направлялося до моменту подання останнім до суду позовної заяви про стягнення суми попередньої оплати. 
Разом з тим наголошує, що пропозиція ТОВ "Харвест Закарпаття" для ТОВ "Волинь Агротрейд" про отримання товару від 16.10.2025, яка надійшла після подання позову та відкриття провадження у справі не є актуальною, оскільки своє право на захист прав ТОВ "Волинь Агротрейд" використало в судовому порядку.
Відповідь ТОВ "Харвест Закарпаття" на відзив ТОВ "Волинь Агротрейд" на зустрічну позовну заяву.
Заперечуючи проти тверджень відповідача за зустрічним позовом, ТОВ "Харвест Закарпаття" акцентує увагу на обставинах укладеного договору: товар перебував у володінні та розпорядженні продавця на час погодження його оплати та поставки (виставлення рахунку та здійснення оплати); покупець не виконав свого обов`язку з отримання товару у визначеному договором місці (не подав транспорт, не прибув для отримання товару), документи щодо передачі товару оформлюються в момент його фактичної передачі.
ТОВ "Харвест Закарпаття" наголошує, що в укладеному договорі сторони між собою погодили порядок поставки товару: "на умовах EXW: "зі складу продавця" (самовивіз)". Місце поставки чітко визначено в договорі – склад продавця за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Матійово, вулиця Партизанська, 2. 
Водночас вказує, що дата поставки сторонами не визначалась окремо саме в зв`язку з тим, що останні домовились про самовивіз наявного товару покупцем. Після оплати товару покупець був зобов`язаний прибути до місця поставки (на склад продавця) і забрати товар протягом строку дії договору. Отже за вказаним договором поставки обов`язком покупця є надання транспорту для отримання погодженого умовами такого договору товару на складі продавця, прибуття представника покупця, перевізника, тобто для забезпечення можливості виконання продавцем свого обов`язку з передання відповідного товару. 
При цьому зазначає, що від виконання покупцем визначених умовами договору поставки дій (отримання товару на умовах "EXW") залежить виникнення у продавця зустрічного обов`язку щодо передачі товару.
Також, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору, вказує, що сторони, при його укладенні визначили, що поставлятиметься товар погоджений сторонами, наявний у продавця. Комерційною пропозицією продавця та офіційним замовленням покупця в даному випадку є відповідно виставлені продавцем рахунки після усного замовлення покупцем товару та фактична оплата таких рахунків покупцем. 
З огляду на викладене, на думку позивача за зустрічним позовом, уклавши договір на поставку наявного у продавця товару, отримавши від продавця рахунки, оплативши їх, покупець вже був проінформований про готовність товару до передання у належному місці (на складі продавця).
Також, за доводами позивача за зустрічним позовом, врахуванню підлягає і поведінка покупця, який стверджуючи про неповідомлення продавцем про готовність товару до передання, у той же час не вчинював жодних активних дій з моменту оплати ним товару до звернення з позовом до суду як щодо направлення листів продавцю з проханням повідомити про готовність товару до передання, так і щодо направлення свого представника для перевірки наявності товару тощо. Свої вимоги формував необхідністю складення та направлення йому на електронну адресу документів щодо передачі товару, а не самого товару. 
Як зазначає позивач за зустрічним позовом, покупець стверджує про направлення претензії від 25.07.2025, однак не надає доказів її направлення, оскільки опис вкладення не містить номеру цінного листа, до якого вкладені відповідні документи, дата направлення – 02.08.2025, що не співпадає з датою складення претензії. Щодо підстав повернення листа – позивач за зустрічним позовом зауважує, що відповідачем за зустрічним позовом не надано відповідного доказу, однак інформація, внесена до трекінгової системи, не є першоджерелом, а продавець дійсно знаходиться за своєю юридичною адресою та вся кореспонденція завжди потрапляє на адресу товариства.
Водночас, за доводами позивача за зустрічним позовом, у спірному випадку має місце суперечлива поведінка покупця, який з березня до серпня 2025 року (більше 4 місяців) не заявляв жодних вимог, а в жовтні місяці одразу ж відмовився від своїх зобов`язань, звернувшись із позовом до суду.
Заперечення ТОВ "Волинь Агротрейд" на відповідь ТОВ "Харвест Закарпаття" на відзив ТОВ "Волинь Агротрейд" на зустрічну позовну заяву.
ТОВ "Волинь Агротрейд" відхиляє посилання ТОВ "Харвест Закарпаття" у відповіді на відзив про те, що уклавши договір на поставку наявного у продавця товару, отримавши від продавця рахунки, оплативши їх, покупець вже був проінформований про готовність товару до передання у належному місці (на складі продавця), оскільки, як зауважує відповідач за зустрічним позовом, у даній справі згідно з договірними відносинами на підставі рахунків покупець лише здійснив попередню оплату, при цьому у договорі не вказано, що рахунок є документом який інформує покупця про готовність відправки товару та не вказує адресу його отримання.
Також відзначає, що у спірному випадку ТОВ "Харвест Закарпаття" проінформувало ТОВ "Волинь Агротрейд" про місце отримання товару вже після подання останнім до суду позовної заяви про стягнення суим попередньої оплати. Однак, пропозиція ТОВ "Харвест Закарпаття" для ТОВ "Волинь Агротрейд" про отримання товару від 16.10.2025, яка надійшла після подання позову та відкриття провадження у справі є не актуальною, оскільки своє право на захист прав ТОВ "Волинь Агротрейд" використало в судовому порядку, що відповідає наведеним товариством у запереченні правовим позиціям Верховного Суду.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
21.03.2025 між ТОВ "Волинь Агротрейд" як покупцем та ТОВ "Харвест Закарпаття" як продавцем укладено договір купівлі-продажу товарів № 21/03-2025, за умовами пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передавати товар у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у договорі. 
Відповідно до пункту 2.1 договору загальна сума цього договору сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого (переданого у власність) товару та узгодженої на нього ціни, відповідно до видаткових накладних (актів приймання-передачі). 
У пункті 2.2 договору визначено, що оплата ціни (вартості) товару здійснюється у безготівковій формі на умовах 100 % передоплати на підставі рахунку, виставленого продавцем, в тому числі і у електронній формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок продавця. 
Також у пункті 3.1 договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється на умовах EXW (зі складу продавця) відповідно до правил INCOTERMS в редакції 2010 року.
Згідно з пунктом 3.2 договору право власності на товар переходить від продавця до покупця після документальної передачі товару, а саме надання продавцем покупцеві товарно-транспортної чи видаткової накладної (актів приймання-передачі) в тому числі в електронній формі (у форматі PDF). 
Датою поставки (передачі у власність) товару вважається дата, що вказана у видатковій накладній або акті приймання-передачі товару (пункт 3.4 договору). 
Відповідно до пункту 4.1 договору, такий договір набирає чинності з моменту його укладення і діє терміном на 1 (один) рік, але у будь-якому випадку, до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором.
Також судом встановлено, що ТОВ "Харвест Закарпаття" як продавцем було виставлено для ТОВ "Волинь Агротрейд" як покупця рахунок на оплату поставки товару (мінеральне добриво Nova Calcium) № 82 від 25.03.2025 на суму 623 376,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 25.03.2025 № 108 ТОВ "Волинь Агротрейд" на розрахунковий рахунок ТОВ "Харвест Закарпаття" перераховано грошові кошти на суму 623 376,00 грн у якості оплати рахунку № 82 від 25.03.2025.
ТОВ "Волинь Агротрейд" зазначає, що зверталося до ТОВ "Харвест Закарпаття" з претензію від 25.07.2025 вих. № 25/07/25 (на дійсну адресу відповідача за первісним позовом), в якій вимагало повернути суму попередньої оплати, проте згідно з відомостями трекінгу поштового відправлення № 4470300268340 (з офіційного сайту оператора поштового зв`язку Акціонерного товариства "Укрпошта"), підтверджено повернення на адресу позивача означеної претензії у зв`язку з поверненням відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою).
Отже, як зазначає ТОВ "Волинь Агротрейд", після оплати товару згідно з виставленим рахунком, ТОВ "Харвест Закарпаття" товар не поставило, документи видаткові накладні (акти приймання-передачі) на адресу ТОВ "Волинь Агротрейд" не направило, що і стало підставою для звернення ТОВ "Волинь Агротрейд" до суду із позовною заявою про стягнення спірної суми попередньої оплати у розмірі 623 376,00 грн.
Водночас, посилаючись на порушення ТОВ "Волинь Агротрейд" обов`язку з отримання товару за місцем поставки після здійсненої останнім передоплати у розмірі 623 376,00 грн, ТОВ "Харвест Закарпаття" звернулося до суду із зустрічною позовною заявою про примусове виконання обов`язку в натурі щодо зобов`язання ТОВ "Волинь Агротрейд" отримати та вивезти (забрати) зі складу ТОВ "Харвест Закарпаття" відповідний товар.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ
Так, причиною виникнення спору за вимогами первісного позову у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з ТОВ "Харвест Закарпаття" на користь ТОВ "Волинь Агротрейд" суми попередньої оплати у розмірі 623 376,00 грн.
Причиною виникнення спору за зустрічними позовними вимогами стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для зобов`язання ТОВ "Волинь Агротрейд" (покупця) вчинити дії – виконати умови договору та прийняти (отримати) товар.
Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися між сторонами господарський суд виходить з такого.
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За загальним правилом договір набирає чинності з моменту його укладення (частина 2 статті 631 ЦК України). При цьому, моментом укладання договору є момент досягнення згоди щодо його істотних умов (частина 1 статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу приписів статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Статтею 689 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Водночас частиною 4 статті 690 ЦК України передбачено право продавця вимагати від покупця прийняття товару, якщо покупець без достатніх підстав зволікає з його прийняттям.
Як уже зазначалося та вбачається з матеріалів справи, 25.03.2025 ТОВ "Волинь Агротрейд" (покупцем) було сплачено на користь ТОВ "Харвест Закарпаття" (продавця) 623 376,00 грн з ПДВ відповідно до виставленого останнім рахунку від 25.03.2025 № 82, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.03.2025 № 108.
Також судом встановлено, що у договорі сторони погодили, що поставка товару за даним договором здійснюється на умовах EXW: "зі складу продавця" самовивіз (відповідно до правил INCOTERMS 2010 року).
Судом враховується, що умови EXW правил Інкотермс 2000 передбачають зобов`язання продавця (виконавця) надати не відвантажений товар у розпорядження покупця (замовника) у названому в договорі місці поставки без здійснення завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Термін "франко-склад" (EXW) покладає мінімальні обов`язки на продавця (виконавця), а покупець (замовник) несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.
У відповідності до положень пункту А4 правил Інкотермс 2000 продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям.
Згідно з пунктом А7 Інкотермс 2000 продавець зобов`язаний дати покупцю достатнє повідомлення щодо часу і місця, коли і де товар буде наданий у розпорядження останнього.
Таким чином, як вищенаведеними правилами Інкотермс 2000, так і положеннями частини 1 статті 664 ЦК України на продавця покладено обов`язок повідомити покупця про готовність товару та передати товар у визначеному сторонами місці поставки разом із товаросупровідними документами.
Водночас судом встановлено, що умови договору не містять будь-яких застережень щодо форми та строку такого повідомлення, однак визначають місце поставки товару – склад продавця, без визначення конкретної адреси такого складу з відповідним режимом роботи (пункт 3.1 договору).
Отже, відповідно до обраного сторонами способу постачання EXW (франко-склад) згідно з положеннями Інкотермс-2010, юридичне виконання обов`язку з поставки вважається таким, що настало у момент забезпечення постачальником наявності товару на складі з належним повідомленням покупця про можливість його отримання.
Натомість, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які підтверджують виконання продавцем обов`язку (вчинення дій) щодо повідомлення покупця про готовність товару до отримання, а також адреси (найменування складу), як місця, в якому здійснюється передача товару у власність покупцю, після здійснення останнім оплати 25.03.2025 такого товару.
Посилання ТОВ "Харвест Закарпаття" у відзиві на первісну позовну заяву про те, що останнім як продавцем в порядку врегулювання спору в цій справі 16.10.2025 електронним способом та поштовим відправленням № 9030000242780 направлено на адресу ТОВ "Волинь Агротрейд" лист з повідомленням того, що товар очікує покупця на складі, відхиляється судом як необґрунтоване, оскільки таке повідомлення вчинено вже після звернення ТОВ "Волинь Агротрейд" 09.10.2025 із позовом до суду та майже через сім місяців після здійснення передоплати на спірну суму.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) – стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.
При цьому, особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 910/11489/22, від 18.03.2021 у справі № 910/9525/19 та від 10.12.2019 у справі № 910/878/19).
Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 викладено висновок, відповідно до якого виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) – це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).
Зі змісту наведеної норми вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі – формі позову (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17).
Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як повернення відповідачем за первісним позовом суми попередньої оплати, так і передачі товару на суму 623 376,00 грн, у позивача за первісним позовом станом на час вирішення спору у даній справі наявне визначене частиною 2 статті 693 ЦК України право вимагати повернення такої суми попередньої оплати.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам – учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. також постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості для реалізації стандарту більшої переконливості (такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц).
Верховний Суд у постанові від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначив про те, що реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Окрім того, суд враховує висновки в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Шевельов проти України").
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, первісні позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення судом. У задоволенні зустрічного позову про зобов`язання вчинити дії щодо отримання та вивезення товару зі складу продавця суд відмовляє.
Розподіл судових витрат.
Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).
Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" (90326, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Матійово, вул. Партизанська, буд. 2, код ЄДРПОУ 45390147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" (44731, Волинська обл., Володимирський р-н, м. Устилуг, вул. Хмельницького Богдана, буд. 32, код ЄДРПОУ 42947718) 623 376,00 грн (шістсот двадцять три тисячі триста сімдесят шість гривень 00 грн) попередньої оплати, а також 7 480,51 грн (сім тисяч чотириста вісімдесят гривень 51 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору.
3. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" – відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 02.03.2026.

Суддя Д. Є. Мірошниченко