РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/1536/25
Провадження № 2/293/161/2026
19 лютого 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі
головуючої судді Проценко Л.Й.,
з участю секретаря судового засідання  Ничипорук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
12.12.2025 Лебідь К.А., яка діє в інтересах позивача ТОВ «Бізнес позика» на підставі довіреності від 29.10.2025, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , за змістом якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором №479465-КС-001 від 02.11.2023 про надання кредиту, що становить 19 938,60 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 5628,25 грн; суми прострочених платежів по процентах – 13410,35 грн; суми прострочених платежів за комісією – 900,00 грн.
Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 02.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №479465-КС-001 про надання кредиту у розмірі 6 000 грн., шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач доводить, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав, в результаті чого відповідачці надано грошові кошти в розмірі 6000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням), якими відповідач користувавсяь.
Однак, ОСОБА_1 здійснив лише часткову оплату за договором на загальну суму 5300,00 грн, тому станом на 01.12.2025 у нього утворилась заборгованість за договором в загальному розмірі 19 938,60 грн.
Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань та заборгованість не погасив.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся з даним позовом до суду.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.12.2025, вказана справа передана на розгляд судді Проценко Л.Й.
Відповідно до вимог ч.8 ст.197 ЦПК України суд з метою визначення підсудності справи звернувся з запитом до Єдиного державного демографічного реєстру. Згідно відповіді від 15.12.2025, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді Проценко Л.Й. по справі №293/1536/25, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.66).
16.12.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання суд призначив на 12 год. 30 хв. 15.01.2026. Суд також задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував у АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю (а.с.68-69)
30.12.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві. Зокрема, вказує на те, що позивач не надав доказів видачі кредитних коштів, протиправно просить стягнути комісію та відсотки, від нарахування яких він повинен бути звільнений, оскільки є військовослужбовцем. (а.с.74-95).
14.01.2026 на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2025 до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» та витребувані докази (а.с.101-103).
15.01.2026 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в позові просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач просив відкласти розгляд справи.
Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 15.01.2026, відклав розгляд справи у зв`язку з клопотанням відповідача, на 17.02.2026 о 09 год 20 хв (а.с.105). 
17.02.2026 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
17.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши проголошення його повного тексту на 19.02.2026 о 10 год 30 хв.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
Судом встановлено наступні обставини справи.
02.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (кредитодавець, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) укладений Договір №479465-КС-001 про надання кредиту (надалі – Договір) (а.с.21-36).
Згідно паспорта споживчого кредиту позичальник ознайомився з умовами кредитування, загальними витратами, орієнтовною вартість кредиту, та порядком повернення кредиту, штрафними санкціями у разі прострочення платежів та підписав його одноразовим ідентифікатором UA-1573 (а.с.18-20).
Відповідно до п.2.1 Договору ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим Договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика (надалі – правила). 
Згідно п.2.3., 2.7 строк кредиту – 24 тижні, термін дії договору до 18.04.2024. 
Відповідно до п.2.4 Договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,0, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом : в день 1,15013387, фіксована.
Комісія за надання кредиту 900,00 грн….Супровідні послуги відсутні, тарифи незмінні впродовж дії Договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткової угоди до договору (п.2.5 Договору).
За умовами Договору орієнтовна загальна вартість кредиту 15600,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9168,16 процентів (п.2.8,2.9 Договору).
Договір містить графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (а.с.26-35).
Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн, шляхом перерахування 02.11.2024 на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , про що свідчить підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, а також повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про випуск на ім`я ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 до рахунку НОМЕР_3 та виписка по даному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 за період з 02.11.2023 по 18.04.2024 (а.с.38,101-103).
Виписка по даному рахунку підтверджує факт надходження коштів в сумі 6000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 , факт користування вказаними коштами та часткове погашення кредитної заборгованості (а.с.102-103).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним Договором станом на 28.11.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 19938,6 грн, що складається з:
- суми прострочених платежів по тілу кредиту – 5628,25 грн;
- суми прострочених платежів по відсотках – 13410,35 грн;
- суми прострочених платежів за комісією – 900,00 грн (а.с.11-16).
Вказаний розмір заборгованості підтверджується також довідкою про стан заборгованості ОСОБА_1 , за Договором №479465-КС-001 про надання кредиту від 02.11.2023 (а.с.16). 
ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та висновки суду
Нормою п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариств відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі визнає та погоджується на запропоновані умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання договору про надання фінансового кредиту свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту підписання договору клієнтом відбувається шляхом накладення електронного підпису. Такий договір уважається укладеним з моменту його підписання електронним підписами сторін та його укладення відбувається згідно із Законом України «Про електронну комерцію» (п.п. 2.17, 2.18, п.7.1 договору).
Згідно положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Отже, кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.
Судом встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору був ознайомлений, підписав його шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, однак умови договору не виконав. 
Факт отримання кредитних коштів підтверджується матеріалами справи.
Як встановлено судом, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 5300,00 грн, що вказує на визнання ним боргу.
Верховний Суд у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р. зазначив: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Тобто, внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).
Щодо правомірності нарахування позивачем відсотків по договору, судом зазначається наступне.
Як вбачається з розрахунку заборгованості в період з 02.11.2023 по 23.11.2023 позивачем застосовано знижену процентну ставку, розміром 1,15013387% в день; в період з 24.11.2023 по 18.04.2024 – діяла стандартна процентна ставка - 2% в день, та нараховані відповідні відсотки за вказаний період у сумі 18338,6 грн. Водночас, 16.12.2023 відповідачу зараховано 1300,00 грн, а 31.12.2023 - 4000 грн в рахунок погашення заборгованості, з яких 371,75 грн. зараховано в рахунок погашення тіла кредиту та 4928,25 грн – на погашення відсотків (а.с.11-16)
Варто відмітити, що 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ(набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Разом з тим, згідно з п.17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.
Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Так, перевіривши розрахунок заборгованості ТОВ «Бізнес Позика», співставивши його з умовами договору та вимогами чинного законодавства, вбачається, що відповідачу правомірно нараховані відсотки як у пільговий період з 02.11.2023 по 23.11.2023 за відсотковою ставкою 1,15013387% в день, так і в період з 24.11.2023 по 18.04.2024 – з процентною ставкою - 2% в день.
Разом з тим, з фактом нарахування процентів відповідач також не погоджується з підстав наявності у нього пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям та членам їх сімей, в т.ч. дружинам, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам) - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно копії довідки від 28.12.2024 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 (а.с.93) та згідно посвідчення серії НОМЕР_5 від 19.02.2025 є учасником бойових дій (а.с.92).
Однак, як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 був призваний у Збройні Сили України на військову службу під час мобілізації 26.10.2024 (а.с.94-95), тобто після закінчення дії договору та нарахування оспорюваних відсотків (18.04.2024). 
Отже, на час дії договору та нарахування відсотків відповідач не був військовослужбовцем, а тому не звільняється від сплати відсотків.
В такому разі, суд вважає, що відсотки нараховані ОСОБА_1 правомірно, відповідно до умов договору та закону. 
Щодо правомірності нарахування комісії, судом зазначається наступне. 
Зі змістом норм п.4 ч.1 ст.1,8, ч.1 ст.11, ч.5 ст.12 Закон України «Про споживче кредитування» передбачається право позичальника встановлювати в договорі комісію за обслуговування кредиту, розмежовуючи оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Посилаючись на ч.1,2 ст.11 та ч.5 ст.12 Закону «Про споживче кредитування», з огляду на відсутність у кредитному договорі формулювання призначення та підстав сплати комісії, відповідач вважає нікчемними умови договору в частині нарахування одноразової комісії у сумі 900,00 грн.
Істотні умови договору про споживчий кредит визначені ч.1 ст.12 Закону «Про споживче кредитування», пунктом 10 якої вказується на необхідність зазначення в договорі порядку повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).
Частиною 5 ст.12 Закону встановлено нікчемність (недійсність в силу закону) умов договору про споживчий кредит, але тільки тих із них, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом.
Відповідно до ч.2,п.8 ч.3 ст.9 зазначеного вище Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація повинна включати, зокрема, й порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення,у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).
Із досліджених судом пропозиції (оферти) ТОВ «Бізнес позика» про умови кредитування, підписаної одноразовим ідентифікатором відповіді (акцепту) про прийняття цієї пропозиції та заявки позичальника, передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту (за економічною сутністю це плата за надання кредиту) у розмірі 900,00 грн.
Суд відзначає окремо, що сплата одноразової комісії не ставилася умовами кредитного договору від 02.11.2023 як обов`язкова попередня умова отримання кредитних коштів або зазначена комісія встановлена у договорі як плата за надання інформації споживачу про виконання договору, стан заборгованості чи управління боргом тощо, що має надаватися безоплатно.
Таким чином, відповідна одноразова комісія є власною комісією кредитодавця, розмір та строк внесення якої прямо передбачений умовами договору про споживчий кредит, з умовами якого відповідач спочатку ознайомився, а згодом погодився, акцептуючи відповідь кредитодавця.
Відповідачем не доведено, чому та на якій правовій підставі умову кредитного договору про сплату позичальником одноразової власної комісії кредитодавця, яка визначена саме як плата за надання кредиту, необхідно вважати нікчемною.
Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемність) або він не визнаний судом недійсним.
Отож, зважаючи, що пунктом 2.5 кредитного договору між сторонами встановлено одноразову комісію як плату за надання кредиту, передбачена договором комісія за своєю суттю є винагородою кредитодавця за прийняття позитивного рішення для позичальника про надання кредиту. 
Таким чином, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісії не виконав.
Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не спростована. 
Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання від відповідача кредитної заборгованості в сумі тіла кредиту, нарахованих відсотків в межах строку кредитування та одноразової комісії за надання кредиту.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
З урахуванням викладеного, позовні вимоги суд визнає обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, та такими, що підлягають задоволенню в повномцу обсязі на загальну суму 19938,60 грн, з яких: 5628,25 грн заборгованість по тілу кредиту; 13410,35 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 900,00 грн заборгованість за комісією.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за договором №479465-КС-001 про надання кредиту від 02.11.2023, що становить 19938,60 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) гривень 60 копійок, яка складається з: 
тіла кредиту у сумі 5628,25 грн; 
суми прострочених платежів по процентах – 13410,35 грн; 
суми прострочених платежів за комісією – 900,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", адреса місця знаходження: вул. Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 41084239
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Повний текст рішення складений та підписаний 19.02.2026
Головуюча суддя 	Людмила ПРОЦЕНКО