Справа № 308/1702/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,
представника позивача – Мадяра В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 20.01.2023 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту.
20.01.2023 відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн (п. 1.2 договору); тип кредитної карти: картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2 договору); процентна ставка, відсотків річних: 42% (п. 1.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4 договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4 договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60% (п. 1.5, п. 2.1.1.2.12 договору).
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».
На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер – НОМЕР_1 , строк дії – 12/26, тип – Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку.
Зауважує, що відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно з Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022, є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, у порушення умов Договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Представник позивача вказує, що 18.12.2024 відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду №SAMDNWFC00082156951_01 до кредитного договору від 18.12.2024.
Відповідно до п. 1 додаткової угоди сторони узгодили змінити умови кредитного договору шляхом внесення в заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: тип кредиту – невідновлювана кредитна лінія; строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї додаткової угоди (пп. 1.1, 1.2); процентна ставка, відсотків річних: 12% (пп. 1.2, 1.3 договору); мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3%, починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.
Тобто, враховуючи фінансовий стан відповідача, позивач посприяв останньому, внаслідок чого сторонами погоджено пільгові умови обслуговування.
Зазначає, що згідно з п. 2 додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно зі ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину, внаслідок виникнення якої терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.01.2026 має заборгованість у розмірі 90748,69 грн, яка складається з наступного: 83698,90 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7049,79 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.01.2023 у розмірі 90748,69 грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та здійснювати розгляд (формування та зберігання) судової справи в змішаній (паперовій та електронній) формі, при цьому додатки до позовної заяви зберігати лише в електронній формі.
18.02.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у стягненні відсотків у сумі 7049,79 грн та розстрочити виконання рішення суду в частині основного боргу на 24 місяці з щомісячною сплатою рівними частинами.
У поданому відзиві відповідач зазначив, що заперечує проти стягнення 7049,79 грн відсотків, оскільки в анкеті-заяві від 20.01.2023, яку він підписував, не вказано розмір відсоткової ставки 42%. Згідно з практикою Верховного Суду (справа №202/1476/15-ц) без підпису клієнта під конкретними тарифами такі нарахування є необґрунтованими. Щодо майнового стану та розстрочки відповідач наголошує, що згідно з наданою довідкою ОК-7 від 17.02.2026 він на даний момент не має офіційного доходу. Проте він є добросовісним позичальником, що підтверджується випискою банку: ним вже виплачені понад 113000 грн за час користування кредитом. Через скрутне становище та відсутність роботи просить розстрочити суму тіла кредиту (83 698,90 грн) на 24 місяці.
25.02.2026 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг. Паспорт споживчого кредиту та Тарифи банку є невід`ємною частиною цього договору. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 3 роки, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, то позивачем надана до суду копія заяви від 20.01.2023, відповідач погодив наступні умови: процентна ставка, відсотків річних: 42% (п. 1.3 договору. 20.01.2023 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. 18.12.2024 відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду №SAMDNWFC00082156951_01 до кредитного договору від 18.12.2024. Відповідно до п. 1 додаткової угоди сторони узгодили змінити умови кредитного договору шляхом внесення в заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: процентна ставка, відсотків річних: 12 (пп. 1.2, 1.3 договору). Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог банку. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідач не надав суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Крім того, відповідач є працездатним. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенні в повному обсязі. Щодо розстрочення виконання рішення суду представник позивача зауважує, що надання розстрочки на строк 24 місяці (два роки) є надмірним та суттєво порушує законні інтереси банку-стягувача, який, відповідно до судового рішення має право на повне та своєчасне задоволення своїх вимог. Розстрочка на такий тривалий строк нівелює принцип обов`язковості виконання судового рішення, суттєво знецінюючи стягнуту суму внаслідок інфляції та тривалого очікування. Встановлення розстрочки на 24 місяці при відсутності документально підтвердженого доходу створює високий ризик того, що виконання рішення не буде досягнуто взагалі і призведе лише до необґрунтованого затягування виконавчого провадження. Також зауважує, що згідно з випискою по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором.
26.02.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких щодо розстрочки та майнового стану зазначив, що до матеріалів справи вже долучено довідку ОК-7 від 17.02.2026, яка офіційно підтверджує відсутність будь-яких доходів за 2025–2026 роки. Твердження банку про його спроможність сплатити борг одним платежем є припущенням, що спростовується державним реєстром. Щодо добросовісності, то позивач ігнорує той факт, що ним вже було добровільно сплачено 113389,18 грн. Це значно перевищує тіло кредиту. Його прохання про розстрочку на 24 місяці спрямоване на реальне виконання рішення суду, а не на ухилення від нього. Щодо відсотків, то відповідач наполягає, що сума 7049,79 грн є необґрунтованою, оскільки банк не надав доказів його підпису під конкретною таблицею з відсотковою ставкою 42% річних саме на момент підписання анкети-заяви. На підставі викладеного, просить суд задовольнити його вимоги, викладені у відзиві.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просить позов задовольнити повністю.
Відповідач удане судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. При цьому у відзиві на позов просить розглядати справу без його участі.
За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.01.2023 відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту.
20.01.2023 відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою погодив наступні умови: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн (п. 1.2 договору); тип кредитної карти: картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2 договору); процентна ставка, відсотків річних: 42% (п. 1.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4 договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4 договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60% (п. 1.5, п. 2.1.1.2.12 договору).
На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер – НОМЕР_1 , строк дії – 12/26, тип – Універсальна, що підтверджується відповідною довідкою банку та випискою по рахунку.
Довідкою банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), підтверджується старт карткового рахунку – 20.01.2023 (дата проведення), 4149609015832530, встановлення кредитного ліміту, подальше його збільшення та зменшення.
Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою за рахунком.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
18.12.2024 відповідачем ОСОБА_1 з використанням електронного підпису підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №241218B1DI011025BWTVMAIN та додаткову угоду №SAMDNWFC00082156951_01 до кредитного договору від 18.12.2024.
Пунктом 1 додаткової угоди сторони обумовили змінити умови кредитного договору шляхом внесення в заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: тип кредиту – невідновлювана кредитна лінія; строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї додаткової угоди (пп. 1.1, 1.2); процентна ставка, відсотків річних: 12% (пп. 1.2, 1.3 договору); мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3%, починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. 
Відповідно до п. 2 додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень після дати укладення цієї додаткової угоди, на підставі статей 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором у повному обсязі не виконав.
З розрахунок заборгованостi за договором №б/н вiд 20.01.2023, укладеного мiж сторонами, вбачається, що станом на 14.01.2026 позивачем нарахована заборгованість у розмірі 90748,69 грн, з яких: 83698,90 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7049,79 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
У матеріалах справи міститься довідка АТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається, що між банком та відповідачем був підписаний кредитний договір №б/н, за яким останньому було надано кредитні картки.
Паспорт споживчого кредиту підписаний власноручно відповідачем 20.01.2023, у якому останнім підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
У такому випадку факт укладення кредитного договору між сторонами є доведеним саме згідно з анкетою-заявою, яка додана позивачем до позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У матеріалах справи міститься заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем.
Зазначені документи містять інформацію щодо реальної річної процентної ставки та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, у тому числі процентну ставку – 42% річних.
Додатковою угодою №SAMDNWFC00082156951_01 до кредитного договору від 18.12.2024 обумовлено зміни умови кредитного договору шляхом внесення в заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідних змін, у тому числі процентної ставки – 12% річних.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 14.01.2026 вбачається, що загальна заборгованість за кредитним договором складає 90748,69 грн.
На підтвердження користування кредитними коштами та часткового виконання своїх зобов`язань щодо їх повернення позивачем надана суду виписка по картковому рахунку відповідача.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому згідно з п. 3 цього Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).
Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом.
Розрахунок суми заборгованості відповідача за кредитним договором, що наданий суд, відповідає вимогам закону.
Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти та проценти в добровільному порядку банку не повернуті, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення із відповідача суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.01.2023 у розмірі 90748,69 грн, з яких: 83698,90 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7049,79 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення відсотків за кредитним договором, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, суд вражає необґрунтованими, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі, суд виходить з наступного.
 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн за подання даної позовної заяви.
З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Вирішуючи питання щодо надання розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.
З наданих відповідачем доказів вбачається, що у нього відсутні будь-які доходи за 2025-2026 роки (довідка Пенсійного фонду України від 17.02.2026, форма ОК-7). 
Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Відповідно до положень ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), – встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи – тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).
Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства, а також матеріальне становище відповідача, яке є тією обставиною, що ускладнить виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно розстрочити виконання цього рішення строком на 12 місяців шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 7562,29 грн за перший місяць та 7562,40 грн у наступні 11 місяців, не пізніше тридцятого числа кожного місяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Керуючись ст. 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 142, 206, 223, 259, 263-265, 267, 279, 354, 355, 435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.01.2023 у розмірі 90748 (дев`яносто тисяч сімсот сорок вісім) гривень 69 копійок, з яких: 83698,90 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7049,79 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Розстрочити виконання рішення строком на дванадцять місяців шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 7562 (сім тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 29 копійок за перший місяць та 7562 (сім тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 40 копійок у наступні 11 місяців, не пізніше тридцятого числа кожного місяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення – 15 квітня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик