Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області 

справа № 215/2397/26
номер провадження 3/215/1111/26
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В., розглянувши матеріали протоколів про адміністративні правопорушення, що надійшли від полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
В С Т А Н О В И В
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622118 від 23.03.2026, 23.03.2026 о 10:00:00 год. м. Кривий Ріг, вул. Сергія Колачевського (23 Лютого), 111, водій  ОСОБА_1 , керуючи ТЗ DAEWOO Lanos ДНЗ НОМЕР_1 у разі виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, не вчинила заходів для зменшення швидкості руху або зупинки. Перед перестроюванням не переконався, що маневр буде безпечним та не створить небезпеку іншим. В результаті чого здійснив зіткнення з ТЗ ТЗ Mercedes Benz 310D, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в наслідок чого ТЗ отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.10.1, 12.3 ПДР України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала, просила призначити покарання у вигляді штрафу.
Так дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622118 від 23.03.2026 (а.с. 1); копії письмових пояснень ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  (а.с. 4, 5); схему місця ДТП (а.с.2); фототаблицю до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.3); довідку, згідно з якою ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії (а.с.6) та інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП України, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто для наявності складу даного адміністративного правопорушення потрібно наявність причинного зв`язку між діями, або бездіяльністю водія, які суперечать ПДД України, та наслідками у вигляді зіткнення.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року) особа, яка володіє чи керує автомобілем підпадає під дію спеціальних правил, оскільки використання транспортного засобу є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізував своє право володіти автомобілем, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №622118 від 23.03.2026, 23.03.2026 о 10:00:00 год. м. Кривий Ріг, вул. Сергія Колачевського (23 Лютого), 111, водій  ОСОБА_1 , керуючи ТЗ DAEWOO Lanos ДНЗ НОМЕР_1 у разі виникнення небезпеки для руху, яку вона об`єктивно спроможна виявити, не вчинила заходів для зменшення швидкості руху або зупинки. Перед перестроюванням не переконалася, що маневр буде безпечним та не створить небезпеку іншим. В результаті чого здійснила зіткнення з ТЗ Mercedes Benz 310D, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в наслідок чого ТЗ отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.10.1, 12.3 ПДР України.
Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має місце при наявності протиправного діяння порушення правил дорожнього руху, наслідку - пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та причинного зв`язку між ними, а також винуватості особи у його вчиненні.
Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Саме такий висновок міститься у постанові ВС у справі № 177/525/17 від 08.07.2020 року.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622118 від 23.03.2026 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Однак у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відсутні відомості про свідків, які б могли підтвердити факт, що водій ОСОБА_1 у разі виникнення небезпеки для руху, яку вона об`єктивно спроможна виявити, не вчинила заходів для зменшення швидкості руху або зупинки, перед перестроюванням не переконалася, що маневр буде безпечним та не створить небезпеку іншим, чим порушила вимоги п.10.1, 12.3 ПДР України.
Згідно схеми місця ДТП від 23.03.26р. автомобіль під керуванням ОСОБА_1 перебував в крайній правій полосі. Автомобіль Mercedes Benz 310D, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , рухаючись лівіше, в тій же полосі, здійснив заїзд, праворуч, на зупинку громадського транспорту, не давши дорогу та допустивши зіткнення з ТЗ DAEWOO Lanos ДНЗ НОМЕР_1 , яким керувала водій ОСОБА_1 .
Вказані обставини підтверджується механічними пошкодженнями на транспортних засобах, що зафіксовані на фото – таблиці, та письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3, 4).
Будь-які докази, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 не дотрималася п.10.1, 12.3 ПДР України, матеріали справи не містять.
А тому суд, вважає, що в діях водія ОСОБА_1 по керуванню автомобілем DAEWOO Lanos ДНЗ НОМЕР_1 невідповідностей вимогам п.10.1, 12.3 України не вбачається.
Згідно з ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін о чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії", суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, при відсутності належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, неконкретності складеного протоколу та з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження в справі за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, 
П О С Т А Н О В И В
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Суддя