24.04.26
33/812/164/26

Справа №486/2026/25
Провадження №33/812/164/26
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 квітня 2026 року        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його апеляційну скаргу на постанову, яку ухвалила суддя Південноукраїнський міський суд Миколаївської області Далматова Г.А. у приміщенні цього суду 03 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 
у с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480142, який складений 11 жовтня 2025 р. об 11:47 год., водій ОСОБА_1 11 жовтня 2025 р. об 11:10 год. 15 хв. у м. Південноукраїнську Миколаївської області по вул. Миру, 16 керував транспортним засобом марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгеру та у найближчому медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 у судове засідання суду першої інстанції не з`явився. 
Постановою судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 лютого 2026 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також стягнуто з ОСОБА_1 665 грн 60 коп. судового збору в дохід держави.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що зупинку автомобіля було здійснено незаконно, нібито за паркування транспортного засобу на газоні. Проте, зупинка була проведена на проїзній частині в іншому місці, яке жодним чином не пов`язане ані з вказаними обставинами, ані з місцем і часом імовірного правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що вказана підстава для зупинки була формальною, з метою складання протоколу за ст.130 КУпАП, хоча ознаки алкогольного сп`яніння у нього були відсутні, що підтверджується відеозаписом, який міститься в матеріалах справи. Проте, поліцейські наполягали на проходженні огляду за допомогою алкотестера або у медичному закладі. Апелянт вважає, що поліцейські незаконно вимагали його пройти огляд на стан сп`яніння та зазначили у протоколі недостовірні відомості щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння. До того ж, ОСОБА_1 вказує, що судом була проігнорована відсутність належного направлення на медичний огляд, яке відповідно до встановленої процедури є обов`язковим документом та невід`ємною складовою законності проведення огляду на стан сп`яніння. Також, апелянт наголошує, що поліцейськими не було належно роз`яснено і забезпечено право на допомогу адвоката. ОСОБА_1 звертає увагу суду на правову позицію, викладену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 р. у справі №489/4827/16, де наголошено, що свідчення службової особи - інспектора патрульної поліції, не можуть вважатися об`єктивними доказами, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, що здійснює наглядові та контрольні функції.
В судове засідання до апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вдруге не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений відповідно до положень статті 277-2 КУпАП шляхом направлення повісток засобами поштового зв`язку, відповідно до зворотних повідомлень щодо вручення рекомендованих відправлень, ОСОБА_1 судові повістки не отримав, згідно відмітки працівника пошти щодо причин невручення – «Адресат відсутній». Додатково він повідомлявся секретарем суду про час та місце судового засідання телефонограмою за номером, зазначеним ним в апеляційній скарзі.
Про причини неявки в судове засідання ОСОБА_1 суду не повідомив. 
За такого апеляційний суд вважає повідомлення ОСОБА_1 належним, таким, що відповідає вимогам частини 5 статті 294 КУпАП. 
Тому апеляційний суд з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП вважає за можливе розглядати справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону. 
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила)). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із частинами 2 та 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена наступними доказами, які є належними та узгоджуються між собою:
- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480142, який складений 11 жовтня 2025 р. об 11:47 год., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 11 жовтня 2025 р. об 11:10 год. у м. Південноукраїнську Миколаївської області по вул. Миру, 16 керував транспортним засобом марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгеру та у найближчому медичному закладі відмовився.
Від ознайомлення з вказаним протоколом та від його підписання ОСОБА_1 відмовився;
- копією постанови серії ЕНА №5911456 від 11 жовтня 2025 р., де зазначено, що 11 жовтня 2025 р. о 08:45 год. ОСОБА_1 ,. керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Європейській, 18, в м. Південноукраїнську, Миколаївської області, здійснив стоянку транспортного засобу на газоні, чим порушив п. 15.10. є ПДР;
- відеозаписами правопорушення з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, в яких зафіксовані усі викладені в протоколі серії ЕПР1 №480142 від 11 жовтня 2025 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, відеозапис починається з того, як поліцейські зупинили транспортний засіб марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 . Поліцейські роз`яснили водію, що його було зупинено у зв`язку з надходженням до них виклику про порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 15.10. є ПДР – заборона стоянки на газонах та проводять дії щодо винесення постанови за порушення п. 15.10. є ПДР. Під час спілкування поліцейським виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, повідомлено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння ним виявлені, та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, на що останній відмовився та просив поліцейських його відпустити, пояснюючи це різними обставинами (хоче скоріше потрапити додому; не він був за кермом, а дівчина; в нього й так багато проблем тощо). Після чого, поліцейськими роз`яснено водію наслідки відмови від проходження такого огляду та було передано транспортний засіб тверезому водію. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
За такого висновок суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в постанові.
Встановлені судом фактичні обставини щодо вчинення правопорушення не спростовані апелянтом, а тому доводи апеляційної скарги відхиляються. 
Твердження апелянта про те, що поліцейським не було роз`яснено його права та обов`язки, зокрема право на захист, спростовуються даними відеозапису (файл  0000000_00000020251011111211_0148 з 14:05 по 14:45), на якому поліцейські оголошують ОСОБА_1 його права та обов`язки. 
Щодо незаконності зупинки поліцейськими автомобілю під керуванням ОСОБА_1 та незаконності через це вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, то апеляційний суд зауважує, що причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є предметом дослідження у справі, яка переглядається, і не наявність або відсутність передбачених законом підстав для такої зупинки не спростовує доведеність вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. До того ж докази визнання незаконними дій поліцейських у справі відсутні. 
Крім того, до справи долучена копія постанови серії ЕНА №5911456 від 11 жовтня 2025 р., якою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п. 15.10. є Правил, про що як причину зупинки йому повідомив поліцейський. 
Щодо посилань в апеляційній скарзі на незаконність вимог поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і у медичному закладі не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з відеозапису події, поліцейськими був дотриманий порядок виявлення та фіксування правопорушення, яке полягало у відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер», така його відмова була зафіксована відеозаписом. При цьому, ОСОБА_1 також відмовився від проходження такого огляду у медичному закладі, як це передбачено законом. 
Стосовно доводу апелянта про не підтвердження наявними у справі матеріалами ознак сп`яніння у ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, що згідно із пунктом 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
За такого Інструкція покладає саме на працівників поліції обов`язок виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння та не передбачає для цього спеціальної процедури або застосування будь-яких спеціальних досліджень, тобто виявлення ознак сп`яніння поліцейським відбувається за зовнішнім виглядом і поведінкою водія. Тому зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, нестійка хода, відповідає наведеним положенням нормативних актів, а також пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.
Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до положень Інструкції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння а ні на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а ні у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним. 
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Водій ОСОБА_1 повинен розуміти, що кожна особа, сідаючи за кермо транспортного засобу, зобов`язана на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у разі наявності стану сп`яніння водій ставить у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Так, у цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від огляду на стан такого сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Керуючись статтями 283, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна