СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/4586/26
пр. № 3/759/1795/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Васильєва К.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП невідомо, заступника генерального директора ДП «СЕТАМ», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 17.02.2026 о 14 год 56 хв рухався по вул. Мирослава Поповича, 13 від перехрестя з вул. Василя Стуса у м. Києві, керуючи ТЗ «Jaguar», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, при повороті ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, котрі рухаються у зустрічному напрямку, виконуючи поворот ліворуч з крайнього положення даного напрямку, не надав дорогу ТЗ «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , котрий рухався у зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 10.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав в повному обсязі, заперечував порушення ним п. 10.1, п. 10.4 ПДР України та наполягав на тому, що водій ТЗ «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 порушив п. 12.1, п. 12.3, п. 13.1, та п.п. «б» п. 2.3 ПДР України, що спричинило ДТП та пошкодження його транспортного засобу, оскільки його автомобіль зупинився на проїздній частині під час виконання повору ліворуч для паркування, та був для водія автомобіля «Toyota» перешкодою, яку останній виявив заздалегідь та не вжив заходів для об`їзду або зупинки. Долучив до матеріалів справи письмові пояснення.
Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 пояснив, що рухався по своїй смузі руху зі швидкістю до 20 км/год. Дорожне покриття було засніжене, сніг потім розтанув та замерз в лід. Дорога була із невеликим нахилом, він рухався вниз. ТЗ «Jaguar» побачив за 10-15 м, коли він вже зупинився посеред проїзної частини не виконавши до кінця маневр повороту. Він почав естренно гальмувати, проте через слдизьку дорогу сталося зіткнення.
Експерт Юрченко О.О. в судовому засіданні зазначив, що під час виконання повороту, водій автомобіля «Jaguar» повинен був керуватись п. 10.4 ПДР, відповідно до якого водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, та дати дорогу автомобілю «Toyota», який рухався у зутрічномунапрямку. Невиконання водієм ОСОБА_1 вказаних вимог призвело до необхідності гальмування та зміни напрямку руху водієм автомобіля «Toyota». Таким чином, саме дії водія автомобіля «Jaguar» призвели до ДТП. При цьому, зупинений автомобіль «Jaguar» є перешкодою для автомобіля «Toyota» та він мав би зупинитись. Проте, при вихідних даних, що автомобіль «Toyota» рухався зі швидкістю 20 км/год та водій побачив перешкоду за 10-15 м, на голольоді зупиночний шлях складає 22-32 м, що унеможливлює уникнення зіткнення.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , експерта Юрченка О.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №594118 від 17.02.2026, складений відносно ОСОБА_1 , схему місця ДТП від 17.02.2026, письмові пояснення, фото пошкодження транспортних засобів, та інші матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.
Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні і вважає, що це викликано його бажанням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 на протязі тривалого часу не звернувся до осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, якщо вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 призвели до виникнення ДТП. 
За даними, які містить посвідчена обома водіями схема ДТП, зіткнення сталося саме в момент виконання водієм ОСОБА_1 повороту ліворуч поза перехрестям через зустрічну смугу руху, по якій і виключно в межах якої рухався на своєму авто водій ОСОБА_2 . Враховуючи ці дані, а також зафіксовану локацію пошкоджень на обох автомобілях, суд вважає об`єктивно доведеним те, що на момент зіткнення перевагу мав водій ОСОБА_2 , який рухався в межах своєї смуги руху, аніж водій, який з зустрічної смуги руху виконував поворот ліворуч. 
Враховуючи встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суддя приходить висновку, що під час проїзду вказаної ділянки дороги, у тому числі виконання на ній маневрів, водій ОСОБА_1 повинен був керуватись вимогами п. 10.1, 10.4 ПДР України.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п. 10.4 ПДР України водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам.
Вважаю, що пояснення ОСОБА_2 , експерта Юрченка О.О. та водія ОСОБА_1 в частині, що їм не суперечать, дані фотоматеріалов, повністю узгоджуються з об`єктивними даними схеми ДТП, яка була підписана учасниками пригоди без будь - яких зауважень, зокрема щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, місця їх зіткнення, напрямку руху тощо.
Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення п. 10.1, п. 10.4 ПДР, а отже, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя вважає, що наявні всі підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, не відноситься, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 9, 23, 40-1, 124, 245, 251-252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя, - 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили. 

Суддя К.О. Васильєва