Справа № 163/1266/25  Провадження №33/802/30/26 	Головуючий у 1 інстанції:Гайдук А. Л. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Зубрицької А.М., захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Туза І.А. – адвокатів: Ющука О.С., Лабатюка Я.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
Провадження по справі стосовно нього за ч. 5 ст. 122 КУпАП, у зв’язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, закрито. 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він о 07:50 годині 31 травня 2025 року, у селі Вишнів, на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», 488 км, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи розворот ліворуч, не надав перевагу у русі службовому транспортному засобу марки «Toyota Corolla» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо чим змусив водія змінити напрямок руху, різко гальмувати та подавати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення, створивши аварійну ситуацію, в порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР) та вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.
Він же, у зазначений вище час та місці, керував автомобілем марки «ToyotaCamry» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння чим порушив п.2.9.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із додатковими поясненнями до неї, у якій просить її скасувати, як незаконну та необгрунтовану, постановлену із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а також через неповноту з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що аварійна ситуація, у цьому конкретному випадку, спровокована грубими та протиправними діями водіїв службового автомобіля поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які рухались без увімкнених проблискових маячків, спеціального звукового сигналу та не виконували невідкладного службового завдання, що унеможливило їх відступ від п. п. 11.2, 12.6 ПДР. Також у діях поліцейських має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, однак, настільки вагомий доказ, був проігнорований суддею, як і обмежена оглядовість, на даній ділянці проїзної частини дороги. Зупинка транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , була здійснена без законних на це підстав, вичерпний перелік яких визначено ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки рішенням судді першої інстанції, за позовом останнього, скасовано постанову поліцейської, і постановою апеляційного суду таке рішення- залишено без зміни. Після створення аварійної ситуації працівниками поліції, на фоні гострої реакції на стрес, ОСОБА_1 було вжито заспокійливі краплі, і це було життєво необхідним для збереження його життя та здоров`я. Огляд останнього здійснювався з використанням газоаналізатора «AlcotestDrager 6820», термін калібрування якого сплив. Тому, роздруківка із спеціального технічного засобу, не може доводити вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 у заявленому значенні 0, 39 %о та не є належним доказом його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Також йому не було роз’яснено права повторного лабораторного огляду, у разі незгоди з результатами тестування з використанням спеціального технічного засобу. У матеріалах справи відсутні докази у підтвердження того факту, що наданий для продуву ОСОБА_1 мундштук, має відповідний сертифікат якості. Відеозапис не є безперервним, і не дає можливість встановити увесь перебіг події вчиненого. Також, при розгляді даної справи у апеляційному суді, просить взяти до уваги висновок експерта - спеціаліста із судово-медичної експертизи ОСОБА_4 від 04 лютого 2026 року. 
Покликаючись на викладене, просить постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року скасувати, а провадження по даній справі стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв’язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисників Туза І.А., доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посада особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Частина 5 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусило інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Дійшовши висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення, суддя обгрунтовано та законно зазначив про те, що факт порушення ним вимог п. 16.13 ПДР, є цілком доведеним, беззаперечно доводиться сукупністю наявних у матеріалах даної справи, доказів. Тоді як порушення водієм службового автомобіля швидкісного режиму, а також інших пунктів ПДР, оцінці, у межах розгляду даної справи, з урахуванням виконаного водієм ОСОБА_1 маневру розвороту ліворуч, без ненадання, при цьому, переваги у русі службовому автомобілю, що рухався у зустрічному напрямку, не підлягає. У виниклій обстановці, перед виконанням вищевказаного маневру, ОСОБА_1 , зобов`язаний був зупинитись та надати перевагу у русі автомобілю поліцейських, який рухався у зустрічному напрямку – прямо, проте таких дій не вчинив. Саме із цих міркувань, не беруться до уваги його доводи стосовно обмеженої оглядовості проїзної частини дороги через погодні умови - сонце. 
Суддею вірно ураховано і те що, як стверджується відеозаписом з бодікамер поліцейських, безпосередньо, після створення аварійної ситуації ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому визнав повністю та беззастережно, просив, за виниклу ситуацію, у поліцейських вибачення.
На момент розгляду даної справи у суді першої інстанції закінчився, визначений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, у зв'язку із чим, суддя, визнавши ОСОБА_1 винним, цілком на законних підставах, закрила провадження по даній справі.
І його доводи, викладені у поданій апеляційній скарзі, на правильність таких висновків не впливають.
Стосовно доведеності його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та законності постанови судді у цій її частині, слід зазначити таке. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 346949 від 31 травня 2025 року, у якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; роздруківкою тесту від 31 травня 2025 року за № 755 «AlcotestDrager 6820» із позитивним результатом - 0,39 ‰, із яким він погодився, що засвідчив особистим підписом, як особа, яку тестують; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому продубльовані наявні та виявлені у нього, на момент зупинки транспортного засобу під його керуванням, ознаки такого стану, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; направленням водія на огляд до КНП Любомльське ТМО Любомльської міської ради; письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 не керувати даним транспортним засобом протягом 24 годин; даними довідки старшого інспектора ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Олександра ТАРАНА, якими стверджується факт отримання ОСОБА_1 12 жовтня 2006 року посвідчення водія серії НОМЕР_3 , що цілком підставно було ураховано суддею, при накладенні на нього безальтернативного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами;відеозаписами з бодікамер поліцейських які, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належними та незалежними від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказами вини ОСОБА_1 . 
Сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»). 
Доводи ОСОБА_1 про те, що наявний у матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, а тому не може братись до уваги судом, є безпідставними, оскільки такий запис не містить ознак монтажу чи підробки, і апелянтом не заперечується його ж відображення на ньому, а також хронологія перебігу події вчиненого. Окрім того, суддею слушно зазначено про те, що зазначений відеозапис є фактично безперервним щодо вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Тобто, працівниками поліції, під час збирання доказів, у даній справі про адміністративне правопорушення, була застосована належна правова процедура.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (далі – Закон) поліцейський може зупинити транспортні засоби, у тому числі, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Матеріалами даної справи стверджується, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем безпеки, а також створив на проїзній частині аварійну ситуацію, що і стало причиною зупинки автомобіля під його керуванням.
Стосовно тверджень останнього про те, що винесена поліцейськими постанова серії ЕНА № 4855651 від 31 травня 2025 року за ч. 5 ст. 122 КУпАП скасована у суді першої інстанції та залишена без зміни у апеляційному порядку, то така обставина також не спростовує правильних висновків судді, оскільки, на момент зупинки автомобіля під його керуванням, така підстава існувала. 
Водночас, вважаю слушним зазначити і про те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Як стверджується долученою до матеріалів справи, на адвокатський запит останнього, копією свідоцтва № П 51 QМ 174110324 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Alcotest 6820 № ARНJ-0304, він відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, а вищевказане свідоцтво чинне до 29 жовтня 2025 року.
Оскільки останнє калібрування даного приладу було проведено 29 жовтня 2024 року, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням 31 травня 2025 року, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.
Також вірно зазначено суддею про те, що після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, він із таким результатом неодноразово погоджувався, свою вину у вчиненому визнав та пояснив, що вживав алкогольні напої, у зв`язку з випускним у дитини. Відтак, необхідності у повторному проходженні ним огляду, у тому числі, у найближчому закладі охорони здоров`я, на той момент, не існувало.
Висновок експерта - спеціаліста із судово-медичної експертизи ОСОБА_4 від 04 лютого 2026 року, на який покликається апелянт, суперечить нормативно-правовій базі визначення стану алкогольного сп`яніння. 
Наявність сертифікату якості на мундштук чинним законодавством не передбачено.
Тому, доводи про порушення процедури проведення огляду на стан улкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не узгоджуються із фактичними обставинами вчиненого.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: у створенні аварійної ситуації та у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому оскаржувана постанова судді є законною та обгрунтованою.
Підстав для її скасування та закриття провадження з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає, а тому, така скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року - без зміни.
Враховуючивищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року стосовно нього– без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: