Справа № 711/1931/26
Номер провадження 1-кп/711/344/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026255330000126 від 13.02.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Смілянка, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , судимого вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.05.2025 за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 01 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою засудженою протягом року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.05.2025, маючи умисел на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – «PVP», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 16 год. 48 хв. 13.02.2026, придбав шляхом знахідки, один згорток обмотаний в клейку ізоляційну стрічку сірого кольору, в якому знаходився один поліетиленовий пакетик із кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, та з моменту придбання зберігав її при собі до 16 год. 06 хв. 13.02.2026 для власного вживання без мети збуту.
У подальшому, ОСОБА_4 , 13.02.2026 близько 16 год. 06 хв., перебуваючи неподалік будинку № 46 по вул. Бидгощська в м. Черкаси, був зупинений працівниками Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, яким в ході спілкування повідомив, що має в правій верхній кишені своєї куртки, один згорток обмотаний в клейку ізоляційну стрічку сірого кольору, в якому знаходиться один поліетиленовий пакетик із кристалічною речовиною, який в подальшому, по прибуттю працівників слідчо-оперативної групи Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, у присутності двох понятих, в ході проведення затримання в порядку ст. 298-2 КПК України, було вилучено кристалічну речовину, яка містила у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, масою 0.858 г., яку останній придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, та зазначив, що час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. 13.02.2026 він перебував в м. Черкаси, йому подзвонив зі ОСОБА_6 знайомий ОСОБА_7 та попросив забрати «закладку» з психотропною речовиною саме з обласного центру, скинув фото та назвав координати. Він не зміг йому відмовити, забрав згорток та коли йшов по вулиці, то до нього підійшли працівники поліції, при спілкуванні з ними він повідомив, що при ньому є заборонені речовини, які в подальшому були вилучені. Наслідки свого вчинку він знав, здогадувався, що у згортку психотропна речовина, тому що знайомий також пообіцяв йому дати спробувати її, тому підібрав для власних потреб, без мети збуту. Психотропні речовини почав вживати на фоні стресу після загибелі на фронті брата. Зараз працевлаштувався трактористом до ТОВ «Хімагропродукт», але підтверджуючих документів щодо цього суду надати не може. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 ч. 3 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд, допитавши ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, документів про працевлаштування суду не надано, тому призначення покарання у вигляді штрафу є недоцільним, то суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.05.2025, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, з урахуванням правил ч. 1 ст. 72 КК України, згідно яких при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. 
При цьому суд враховує правову позицію викладену у п. 10 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, виходячи з положень частини 2 статті 75 КК України, а також змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання є неприпустимим, а тому відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на момент розгляду справи запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили, оскільки згідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Цивільний позов не заявлено. 
Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1 782 грн. 80 коп.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. 
Керуючись ч. 3 ст.349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_4  винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил складання покарань, визначених ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.05.2025 року у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, що згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідає 1 (одному) місяцю позбавлення волі, та остаточно призначити  ОСОБА_4  покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід  ОСОБА_4  до набрання вироком законної сили - не обирати.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4  рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили. 
Стягнути із  ОСОБА_4  процесуальні витрати на залучення експерта - висновок № СЕ-19/124-26/2030-НЗПРАП від 24.02.2026 в розмірі 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 (вісімдесят) коп.
Речові докази по справі:
-один фольговий згорток з порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, що поміщений в полімерний пакет № 5618615 та зберігається в камері зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - знищити.
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: 	ОСОБА_1