Справа 573/705/26
Номер провадження 3/573/238/26 

П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
(повний текст)
16 квітня 2026 року м. Білопілля 

Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді:     Черкашиної М.С.,
з участю секретаря:    Півньової О.М., 
особи, яка притягується 
до адміністративної відповідальності:   ОСОБА_1 , 
розглянув матеріали, які надійшли із військової частини НОМЕР_1 відносно 

ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Згідно протоколу №29 від 03.04.2026 про адміністративне правопорушення встановлено, що ст. лейтенант ОСОБА_1 , являючись військовою службовою особою військової служби, у порушення вимог ст. ст. 13, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, перебував в КНП «Обласній клінічній лікарні» м. Суми з діагнозом: «забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, ЗЧМТ, струс ГМ», з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що можуть знижувати увагу та швидкість реакції, проведений огляд о 14:39 год. 11.03.2026, за результатами якого останній перебував в стані алкогольного сп"яніння з результатом 1,5% проміле, на території медичного закладу "Обласної клінічної лікарні" м. Суми, в умовах особливого періоду, на підтвердження чого надана виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 5005. 
Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. 
16.04.2026 року в судовому засіданні ОСОБА_1 , який приймав участь в режимі відеоконференції, винним себе не визнав, долучив письмові пояснення, які обгрунтовані наступними доводами.
Так, за два тижні до складення протоколу він хворів, алкогольні напої не вживав, вночі 11.03.2026 він вийшов на вулицю, підслизнувся, впав та сильно вдарився головою, після чого зайшов до будинку і ліг спати. Вранці 11.03.2026 його розбудив ОСОБА_3 та сказав, що у нього на голові кров та розбита голова. ОСОБА_3 викликав евакуаційний автомобіль, який доставив його до медичної частини, де його оглянули, обробили рану та ввели якісь препарати. Далі із підозрою на струс мозку його доставили в місто Суми до обласної лікарні для проведення КТ мозку, де в подальшому він був госпіталізований до нейрохірургхічного відділення з діагнозом : ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м"яких тканин потиличної ділянки. Там у нього було взято аналіз крові через встановлений катетер. Про те, що результат аналізу виявив у його крові алкоголь, йому стало фактично відомо 13 березня 2026 під час перебування у медичному закладі, однак офіційно відображений він був у виписці із лікарні лише 17 березня 2026 року під час виписки з лікарні. До цього моменту йому не повідомлялось про будь-які відхилення чи зауваження щодо його стану або результатів дослідження. З огляду на загальний стан здоров`я та проведені медичні втручання, він не міг повною мірою оцінити коректність процедурного оформлення та виключити можливий вплив супутніх факторів на умови проведення процедури. Просить долучити дані пояснення до матеріалів справи, врахувати викладені обставини при розгляді та викликати свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які бачили його того дня без жодних ознак алкогольного сп"яніння, та можуть підтвердити той факт, що його доставляли у лікарню із травмою голови, а не для того, щоб він пройшов огляд на стан алкогольного сп"яніння вчиненого під час виконання обов"язків військової служби (а. с. 26).
Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_3 зазначив по те, що вранці 11.03.2026 близько 08:00 го. він виявив ОСОБА_1 у ліжку, на голові була кров та вся подушка була в крові. Він пояснив, що вночі на вулиці підковзнувся і впав. Свідок викликав евакуаційний автомобіль і повідимив командира роти ОСОБА_4 . Приїхав командир і евакуаційний автомобіль та ОСОБА_1 повезли у медичну частину. Після цього він вийшов на вулицю, де побачив кров на землі та тапок останього. Зазначає про те, що коли він виявив ОСОБА_1 та викликав медиків, у останнього жодних ознак алкогольного чи іншого сп"яніння не було, алкогольні напої він не вживав. 
Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_4 вказав, що є командиром ОСОБА_1 . Так, зранку 11.03.2026 він перебував на завданні, коли до нього приблизно о 08:15 год. подзвонив ОСОБА_3 та сказав, що у ОСОБА_1 травма голови. Коли він приїхав на місце, то відразу приїхала евакуаційна група, його оглянули, провели маніпуляції та його забрали у госпіталь із підозрою на струс головного мозку. Після цього повезли на томографію до м. Суми у обласну лікарню, де госпіталізували. На момент, коли він та медики були поруч з ОСОБА_1 , останній перебував в тверезовому стані, із травмою голови, жодних ознак алкогольного сп`яніння він не виявляв. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.
Мотиви суду та оцінка наданих доказів.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно звимогами ст.ст.251,252 КУпАП доказамив справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.
При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.
А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Згідно ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за дії передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Тобто, ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачає такі окремі кваліфікуючі ознаки:
1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;
2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
З наведеного випливає, що діяння, передбачені статтею 172-20 КУпАП, охоплюються об`єктивною стороною правопорушення у формі виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, але лише за умови, якщо такі діяння вчинені військовослужбовцем безпосередньо під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1)на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2)на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3)поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4)під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5)під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, суд в кожному конкретному випадку має встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень частини четвертої статті 24 Закону № 2232-ХІІ.
Із протоколу № 29 від 03.04.2026 про адміністративне правопорушення встановлено, що ст. лейт-нт ОСОБА_1 , являючись військовою службовою особою військової служби, перебував в КНП «Обласній клінічній лікарні» м. Суми з діагнозом: «забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, ЗЧМТ, струс ГМ». З метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніня, 11.03.2026 о 14:39 год. медичним закладом було проведено огляд, за зрезультатами якого останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 5005 з результатом 1,5% проміле. 
Тобто, ОСОБА_1 був виявлений в стані алкогольного сп`яніння саме в медичному закладі, а не під час виконання обов`язків військової служби, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою для притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця. 
Крім того, згідно пояснень ОСОБА_1 та свідків, допитаних у судовому засіданні вставнолено, що останній напередодні почував себе погано, перебуваючи за місцем проживання у вечірній час отримав травму, та вранці 11.03.2026 був відвезений до медичної частини, де йому ввели медичні препарати та відправили до лікарні, де й було проведено лабораторні дослідження, за результатами яких було виявлено вміст алкоголю в крові 1,5 % проміле, після чого на нього було складено протокол про адміністарвтине правопорушення за перебування станом на 14.39 год. 11.03.2026 в стані алкогольного сп`яніння. Проте, алкоголь в крові у ОСОБА_1 , як свідчать результати лабораторного дослідження, виявлені в приміщенні медичного закладу коли його вже було госпіталізовано.
Тобто, відсутність достатніх належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 на час проведення огляду 11.03.2026 виконував обов`язки військової служби, матеріали справи не містять. При цьому, результати лабораторних досліджень суперечать встановленим у протоколі обставинам. 
Таким чином сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє суду зробити висновок про вчинення особою зазначеного правопорушення.
Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Отже, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не можуть бути достатньою підставою для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, бо надані до суду інші матеріали не містять доказів, які б могли підтвердити факт перебування його 11.03.2026 о 14:39 год. саме під час виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом. Усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь. 
Суд, ретельно дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. 
При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Суддя 

Справа № 573/705/26 
Номер провадження 2/573/238/26 

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)
16 квітня 2026 року 	м. Білопілля	

Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді:     Черкашиної М.С.,
з участю секретаря:    Півньової О.М., 
особи, яка притягується 
до адміністративної відповідальності:   ОСОБА_1 , 
розглянув матеріали, які надійшли із військової частини НОМЕР_1 відносно 

ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту постанови необхідний час, а тому суд вирішив проголосити його вступну та резолютивну частину.
Повний текст постанови буде виготовлений протягом трьох днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Суддя