КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2026 року
м. Київ
провадження № 33/824/1479/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П., 
при секретарі Мудрак Р. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Допи Вікторії Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 ,
на постанову Славутицького міського суду Київської області у складі судді Бабич Н. С.
від 26 січня 2026 року 
у справі №377/1131/25 Славутицького міського суду Київської області 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Славутицького міського суду Київської області від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі в однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
На дану постанову 03.02.2026 захисник Допа В. І. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив пояснення про те, що на момент зупинки ОСОБА_1 був діючим військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України. На думку захисту, керування транспортним засобом військовослужбовцем у стані сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби у розумінні ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має кваліфікуватися виключно за спеціальною нормою - статтею 172-20 КУпАП. Також захисник посилається на відеозапис, де зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 працівників поліції про його статус військовослужбовця, та стверджує про відсутність у матеріалах справи доказів видачі водію направлення на медичний огляд, що, за версією апелянта, свідчить про порушення процедури, встановленої Законом України «Про Національну поліцію» та відповідними інструкціями.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Допа В. І. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Постановою апеляційного суду від 20.02.2025 було задоволено клопотання захисника Допи В. І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, проте захисник до конференції не під`єдналась. При цьому від захисника Допи В. І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» та його бажанням особисто брати участь у засіданні.
Розглядаючи вказане клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Статтею 268 КУпАП визначено вичерпний перелік правопорушень, при розгляді яких присутність особи, що притягається до відповідальності, є обов`язковою; склад правопорушення, передбачений статтею 130 КУпАП, до цього переліку не входить. Таким чином, закон не встановлює імперативної вимоги щодо особистої участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, а неявка особи, яка була належним чином повідомлена, не перешкоджає всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи.
Апеляційний суд зауважує, що право ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та захист було повністю забезпечено судом шляхом допуску до участі у справі адвоката Допи В. І. та забезпечення дистанційної участі у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. У поданому клопотанні захисник, посилаючись на стан здоров`я свого підзахисного, не навела жодних обґрунтованих доводів щодо неможливості своєї особистої участі у засіданні або технічних перешкод для під`єднання до ВКЗ. За таких обставин, сама по собі неявка підзахисного за умови наявності у справі кваліфікованого захисника не може вважатися безумовною підставою для відкладення розгляду.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до змісту протоколу від 11.10.2025 про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 480535 водій ОСОБА_1 11.10.2025 о 19 год 06 хв на вулиці Героїв Дніпра в м. Славутич, керував транспортним засобом «Hyndai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі, що входить до переліку МОЗ України відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується протоколом, рапортами поліції та відеозаписами з нагрудних камер. 
Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху. 
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу. 
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.
Згідно з частинами 1-3, 5 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню та оглядові. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи з результатами огляду на місці. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Апеляційний суд зауважує, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови від проходження огляду, має формальний характер. Це означає, що відповідальність настає виключно за сам факт відмови водія від виконання законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, незалежно від мотивів такої відмови чи фактичного стану водія (наявності чи відсутності сп`яніння). Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли особа в будь-якій формі (усно, письмово або шляхом ухилення) висловила свою незгоду пройти огляд у встановленому порядку, що фактично перешкоджає реалізації державної функції щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених судом першої інстанції доказів, які є узгодженими між собою, належними та допустимими, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №480535 від 11.10.2025; 
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене поліцейським СРПП ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Кудрою М., відповідно до якого 11.10.2025 о 19:15 ОСОБА_1 направлено на огляд до КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; 
- постановою серії ЕНА №5915423 від 11.10.2025, складена інспектором ВП № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Тарасенком О.В., копію якої долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП (а.с. 3); 
- рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Кудри М. від 11.10.2025, відповідно до якого 11 жовтня 2025 року, о 19 годині 06 хвилин, був зупинений автомобіль «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого не увімкнув покажчик повороту для виїзду на проспект Незалежності. З рапорту слідує, що автомобілем керував ОСОБА_1 , який не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом. 
- відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників поліції.
Зокрема, факт керування транспортним засобом та обставини виявлення ознак сп`яніння зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №480535 від 11.10.2025 та рапорті поліцейського СРПП ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Кудри М., згідно з якими 11 жовтня 2025 року о 19 годині 06 хвилин на вулиці Героїв Дніпра в м. Славутич був зупинений автомобіль «HYUNDAI TUCSON», водій якого порушив правила маневрування та не мав при собі посвідчення водія, що також стало підставою для винесення постанови серії ЕНА №5915423 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Законність вимог працівників поліції щодо необхідності проходження огляду на стан сп`яніння ґрунтувалася на виявленні у водія чітких клінічних ознак, а саме: різкого запаху алкоголю з порожнини рота, зміни забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінки, що не відповідала обстановці. Ці обставини слугували підставою для оформлення направлення на медичний огляд до КНП «Славутицька міська лікарня», проте водій у категоричній формі відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Оцінюючи наведені фактичні дані, апеляційний суд наголошує, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови від проходження огляду, має формальний характер, а тому відповідальність настає за сам факт невиконання водієм законної вимоги поліцейського, незалежно від фактичного перебування особи у стані сп`яніння. При цьому процедура пропозиції та фіксації відмови повністю відповідала вимогам статті 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, що підтверджується безперервним відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Суд зауважує, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не висловив жодних зауважень щодо дій правоохоронців, свідомо відмовившись від підписання документів та надання пояснень на місці, що позбавляє його доводи в апеляційній скарзі об`єктивного підґрунтя, оскільки вони з`явилися лише на стадії судового розгляду як спосіб уникнення відповідальності.
З огляду на формальний склад інкримінованого правопорушення, факт відмови від виконання законної вимоги поліцейського є достатньою та вичерпною підставою для притягнення особи до відповідальності. Сукупність досліджених доказів дозволяє суду зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 за стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Будь-яких порушень вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 або Порядку № 1103, які б могли стати підставою для визнання огляду (або процедури направлення на нього) недійсним, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею 172-20 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що таке тлумачення норм права є хибним і ґрунтується на неправильному розумінні об`єктивної сторони вказаних правопорушень. Диспозиція статті 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних напоїв, появу на території військової частини в нетверезому стані або виконання обов`язків військової служби в стані сп`яніння, а також відмову від огляду саме у зв`язку з виконанням таких обов`язків. Проте, вказана норма за жодних обставин не охоплює такий специфічний вид протиправної діяльності, як керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмову водія від огляду на стан сп`яніння під час руху дорогами загального користування. Керування транспортним засобом є особливим видом діяльності, пов`язаним із джерелом підвищеної небезпеки, що виділяє суб`єкта такого діяння у спеціальну категорію - «водій».
Апеляційний суд наголошує, що адміністративна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху, до яких відноситься і відмова водія від проходження огляду, встановлена спеціальною нормою - статтею 130 КУпАП. Дана стаття розміщена у Главі 10 КУпАП, яка регулює правовідносини виключно у сфері транспорту та шляхового господарства. Оскільки ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля і рухався вулицею міста, він виступав як учасник дорожнього руху, на якого повною мірою поширюється дія Правил дорожнього руху України та санкції, передбачені за їх порушення. Відповідно до статті 15 КУпАП, за порушення правил дорожнього руху військовослужбовці несуть відповідальність на загальних підставах, що виключає можливість застосування до них норм Глави 13-Б КУпАП у випадках, коли йдеться про безпеку руху на дорогах.
Більш того, повноваження органів Національної поліції, визначені статтею 255 КУпАП, надають їх право складати протоколи за статтею 130 КУпАП стосовно будь-якого водія, незалежно від його професійного статусу чи місця роботи. Натомість склад правопорушення, передбачений статтею 172-20 КУпАП, за своєю суттю є військовим проступком, матеріали за яким уповноважена оформлювати лише Військова служба правопорядку або командири частин у разі виявлення порушень безпосередньо в межах несення служби чи на території військових об`єктів. Оскільки в діях ОСОБА_1 вбачається саме порушення п. 2.5 ПДР (невиконання обов`язку водія пройти огляд), ці дії не можуть кваліфікуватися за статтею 172-20 КУпАП, оскільки остання не передбачає відповідальності за правопорушення на транспорті. Відтак, суд першої інстанції правильно визначив, що статтю 130 КУпАП неможливо замінити статтею 172-20 КУпАП, оскільки ці норми мають різні об`єкти посягання та різні склади правопорушень, а наявність у особи статусу військовослужбовця не створює для неї імунітету від відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху на загальних підставах. Таким чином, висновки районного суду щодо кваліфікації дій апелянта за частиною першою статті 130 КУпАП є законними та обґрунтованими, а доводи захисту про відсутність складу правопорушення підлягають відхиленню.
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції діяв у межах закону та з метою захисту суспільних інтересів. Підстав для задоволення скарги, скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Допи Вікторії Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Славутицького міського суду Київської області від 26 січня 2026 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова