Справа № 950/616/26
Номер провадження 3/950/362/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2026 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
розглянувши матеріали, які надійшли від Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, молодшого сержанта, командира відділення енергозабезпечення взводу штабних машин роти зв`язку тилового командного пункту батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 
- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-19, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
До Лебединського районного суду Сумської області надійшли два протоколи про адміністративні правопорушення, складені щодо однієї і тієї ж особи — ОСОБА_1 .
Від 05 березня 2026 року першим заступником керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП. Із його змісту вбачається, що 04 березня 2026 року близько 18 год. 30 хв. у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, дістав з власної кишені 1 учбову гранату П-67 та 1 бойову гранату М-67, які зберігав при собі всупереч вимогам нормативних актів, що регламентують порядок поводження зі зброєю та боєприпасами у Збройних Силах України. У подальшому під час огляду місця події 04 березня 2026 року працівниками поліції вказані предмети були виявлені та вилучені.
Також протокол КИС № 425, складено 05 березня 2026 року начальником 1 групи та ППС 3 взводу та ППС роти ІНФОРМАЦІЯ_1 сержантом ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Із його змісту вбачається, що 04 березня 2026 року близько 20 год. 30 хв. під час виконання обов`язків військової служби на території тимчасового базування підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 ОСОБА_1 був виявлений командуванням військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: неясна мова, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів. Після направлення до КНП «Лебединська лікарня імені К.О. Зільберника» м. Лебедин Сумської області проведено медичний огляд, за результатами якого, згідно з висновком № 30 від 04 березня 2026 року, встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, 04 березня 2026 року ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення, передбачених різними нормами глави 13-Б КУпАП, а саме порушення правил поводження зі зброєю та боєприпасами в умовах особливого періоду та виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.
Судом установлено, що на момент вчинення інкримінованих дій в Україні діяв особливий період. За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період — це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або з моменту введення воєнного стану в Україні чи в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Матеріали справи прямо посилаються на дію воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022, а тому кваліфікуюча ознака «в умовах особливого періоду» у даному випадку наявна.
Крім того, відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Для військовослужбовця цей конституційний обов`язок конкретизується положеннями спеціального законодавства і статутів.
Так, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачає, що кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. Статті 13, 16, 49, 59, 241 цього ж Статуту, а також ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України покладають на військовослужбовця обов`язок неухильно додержуватися військової дисципліни, не допускати поведінки, яка дискредитує військову службу, і не виконувати обов`язки служби у стані сп`яніння.
Щодо епізоду, кваліфікованого за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, суд зазначає таке.
Зі змісту протоколу та доданих до нього матеріалів убачається, що ОСОБА_1 04 березня 2026 року близько 18 год. 30 хв. зберігав при собі, поза межами належного порядку обліку і зберігання, 1 учбову гранату П-67 та 1 бойову гранату М-67, які були виявлені в приміщенні кафе та вилучені працівниками поліції. Ці обставини підтверджуються: самим протоколом про адміністративне правопорушення; матеріалами ЖЕО відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області № 1518 від 04.03.2026; протоколом огляду місця події від 04.03.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Суд бере до уваги, що порядок організації обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів у Збройних Силах України регулюється Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359. Відповідно до п. 14 розділу І цієї Інструкції військовослужбовцям забороняється зберігати поза розташуванням військової частини стрілецьку зброю та боєприпаси, а також залишати їх без нагляду. За змістом п. 2 розділу Х Інструкції, у разі тимчасового виходу військовослужбовців до населених пунктів для вирішення особистих чи службових питань зброя та боєприпаси підлягають здачі відповідальному за облік або черговому підрозділу.
Таким чином, сам факт перебування військовослужбовця поза службою, у громадському місці, із предметами, які за своїми властивостями належать до боєприпасів або предметів підвищеної небезпеки, без додержання передбаченого порядку зберігання і носіння, утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.
Щодо епізоду, кваліфікованого за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд зазначає таке.
З протоколу КИС № 425 та доданих до нього матеріалів убачається, що 04 березня 2026 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби перебував на території тимчасового базування підрозділу військової частини НОМЕР_1 з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння. Вказані обставини підтверджуються: протоколом про військове адміністративне правопорушення; зазначенням зовнішніх ознак сп`яніння; даними про направлення до медичного закладу; висновком щодо результатів медичного огляду № 30 від 04.03.2026, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; поясненням самої особи, у якому останній визнав вину повністю та щиро розкаявся; а також даними про свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема, на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, а також в інших випадках, пов`язаних із виконанням покладених на них службових функцій. Матеріали справи прямо вказують, що ОСОБА_1 був виявлений саме під час виконання обов`язків військової служби.
За змістом ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, адміністративно караним є, зокрема, виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, а також інші пов`язані з цим дії, якщо вони вчинені в умовах особливого періоду.
Суд приходить до висновку, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння при виконанні обов`язків військової служби доведений належними і допустимими доказами.
Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Враховуючи те, що справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень розглядаються судом одночасно, вважаю необхідним об`єднати справи № 950/616/26 (провадження № 3/950/362/26), № 950/641/26 (провадження № 3/950/367/26), в одну, присвоївши їй № 950/616/26 (провадження № 3/950/362/26).
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд враховує вимоги ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суд визнає щире каяття, яке прямо зафіксоване у матеріалах справи, зокрема у поясненнях за протоколом за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а також зазначене у протоколі за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.
Обставин, що обтяжують відповідальність, у розумінні ст. 35 КУпАП, судом не встановлено. Відомості щодо попереднього притягнення особи до адміністративної відповідальності в матеріалах є суперечливими та не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим суд не бере їх до уваги як такі, що характеризують особу правопорушника негативно.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-19 та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, доведена повністю, а застосування до нього адміністративного стягнення є необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил військової дисципліни, а також для запобігання вчиненню нових правопорушень.
Беручи до уваги характер вчинених правопорушень, те, що одне з них безпосередньо пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, а інше - з незаконним зберіганням і носінням боєприпасів у громадському місці, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку або під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору. З огляду на суб`єктний склад та характер інкримінованих правопорушень, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору.
Керуючись ст. 9, ст. 33, ст. 36, ст. 221, ст. 251, ст. 252, ст. 268, ст. 280, ст. 283, ст. 284, ч. 2 ст. 172-19, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-19 та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
На підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, який стягнути на користь держави.
У відповідності до ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови — не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання, а з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ