ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурорів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
захисника – ОСОБА_6 
обвинуваченої – ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2024 року за №1202416250001632, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 протягом жовтня – грудня 2024 року, більш точна дата та час не встановлені, перебуваючи в невстановленому місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних, в одній із держав Європи, прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх сексуальної експлуатації, вступивши у злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з метою вчинення злочину, спрямованого на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, вирішила зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з вербуванням та переміщенням людини з метою сексуальної експлуатації з використанням її уразливого стану через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин.
Так, ОСОБА_7 у невстановлений час та місці, почала поширювати через необмежене коло довірених осіб інформацію з приводу роботи для дівчат за кордоном, а саме працевлаштування на посаду покоївки в готелі «Konigshof» в м. Аш Чеської Республіки, в той же час не повідомляючи, що дійсна робота полягає в наданні послуг сексуального характеру.
09.10.2024 ОСОБА_8 , яка на той час перебувала в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставин, за допомогою мобільного зв`язку зв`язалася з ОСОБА_7 щодо можливості працевлаштування за кордоном.
В свою чергу ОСОБА_7 з`ясувавши, що ОСОБА_8 перебуваючи в уразливому психічному стані у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставин, повідомила останній, що має можливість влаштувати ОСОБА_8 на посаду покоївки в готелі «Konigshof» в м. Аш Чеської Республіки, та маніпулюючи і використовуючи уразливий психічний стан потерпілої ОСОБА_8 , обіцяла при цьому надприбутки за виконання роботи покоївки та запевняла що ОСОБА_8 за короткий проміжок часу зможе заробити гроші та виправити своє тяжке особисте, сімейне та матеріальне становище, умисно не повідомивши останній про те, що готель «Konigshof» насправді є клубом, в якому здійснюється надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, тобто обманувши ОСОБА_8 щодо дійсної роботи, яка полягає в наданні послуг сексуального характеру.
ОСОБА_8 перебуваючи в уразливому психічному стані у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставин внаслідок чого не була здатна вільно приймати рішення про поїздку за кордон України та передбачати (прогнозувати) настання можливих наслідків, її дії не відповідали її внутрішній волі, погодилась на запропоновану ОСОБА_7 роботу покоївкою в готелі «Konigshof» в м. Аш Чеської Республіки, та внаслідок обману зі сторони ОСОБА_7 , не знала, що робота в готелі «Konigshob» в м. Аш Чеської Республіки пов`язана з наданням послуг сексуального характеру за грошову винагороду.
Таким чином ОСОБА_7 закінчила свої злочинні дії, спрямовані на вербування потерпілої ОСОБА_8 вчинені шляхом обману з метою сексуальної експлуатації останньої в готелі «Konigshof» в м. Аш Чеської Республіки.
Далі, ОСОБА_7 спільно із невстановленими особами, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, з метою організації переміщення потерпілої ОСОБА_8 через державний кордон України, для сексуальної експлуатації в готелі «Konigshof» в м. Аш Чеської Республіки, повідомила потерпілій, що їй необхідно прибути до м. Львів та пересісти до автомобіля невстановленої особи, яка за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , доставить ОСОБА_8 до м. Аш Чеської Республіки, на що ОСОБА_8 перебуваючи в уразливому психічному стані у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставин, внаслідок чого вона не була здатна вільно приймати рішення про поїздку за кордон України, не була здатна передбачати (прогнозувати) настання їх можливих наслідків, її дії не відповідали її внутрішній волі, погодилась та таким шляхом потрапила до м. Аш Чеської Республіки.
Таким чином, ОСОБА_7 закінчила свої злочинні дії, спрямовані на переміщення потерпілої ОСОБА_8 до м. Аш Чеської Республіки з метою сексуальної експлуатації останньої в готелі «Konigshof».
Далі, ОСОБА_8 перебуваючи в готелі «Konigshof» у м. Аш Чеської Республіки, від невстановлених осіб, дізналася, що насправді її робота полягає в наданні сексуальних послуг за грошову винагороду та вартість надання сексуальних послуг становитиме 100 Євро за 1 годину, з яких 40% потерпіла зобов`язана віддати менеджеру готелю. За надання окремих видів інтимних послуг ОСОБА_8 повідомили, що остання самостійно може встановлювати ціну.
Потерпіла ОСОБА_8 перебуваючи за межами території України, не маючи грошових коштів на повернення в Україну, не маючи житла та знайомих в м. Аш Чеської Республіки, перебуваючи в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставин, внаслідок чого її дії не відповідали її внутрішній волі, погодилась на надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду в готелі, «Konigshof» у м. Аш Чеської Республіки.

Крім того, ОСОБА_7 , не зупиняючись на вчиненому, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою організації сексуальної експлуатації жінок за кордоном, використовуючи уразливий стан, зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, спільно та за попередньою змовою із невстановленими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, повторно вчинила дії щодо вербування особи жіночої статі з метою переміщення через держаний кордон України до м. Аш, Чеської Республіки за наступних обставин.
Так, у січні 2025 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставин, будучи у пошуках роботи за кордоном та отримавши напередодні від знайомих мобільний номер НОМЕР_1 , що належить та яким користується ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 зателефонувала за вказаним мобільним номером та розпочала розмову із ОСОБА_7 щодо умов працевлаштування за кордоном. В свою чергу, ОСОБА_7 з`ясувавши, що ОСОБА_9 перебуває в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обстави, займається пошуком роботи за кордоном, повідомила, що може запропонувати їй роботу в м. Аш Чеської Республіки, яка полягає у наданні послуг інтимного характеру.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , яка відбулася 10.04.2025 в м. Одеса біля буд. № 104 по вул. Мечникова, користуючись тим, що ОСОБА_9 перебуває в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обстави, через відсутність роботи, продовжуючи вербування ОСОБА_9 , з метою переміщення останньої за кордон для її сексуальної експлуатації, повідомила, що пропонована нею робота це робота з надання інтимних послуг. У розмові, ОСОБА_7 запевнила ОСОБА_9 у тому, що переживати не варто, там дуже хороші і багаті чоловіки та вони добре за це платять. Далі, ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_10 необхідно прибути до м. Львів, де їй необхідно пересісти до автомбіля невстановленої особи, яка доставить ОСОБА_10 до м. Аш Чеської Республіки. Вартість надання сексуальних послуг становитиме 100 Євро за годину та 60 євро за 30 хвилин. В свою чергу. ОСОБА_9 перебуваючи в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обстави, які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, погодилась на запропоновані ОСОБА_7 умови, тим самим остання закінчила вербування потерпілої.

Далі, ОСОБА_7 , не зупиняючись на вчиненому, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою організації сексуальної експлуатації жінок за кордоном, використовуючи уразливий стан, зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, спільно та за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, повторно вчинила дії щодо вербування особи жіночої статі з метою переміщення через держаний кордон України до м. Аш, Чеської Республіки за наступних обставин.
Так, наприкінці травня 2025 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставин, будучи у пошуках роботи за кордоном та отримавши напередодні від знайомих мобільний номер НОМЕР_1 , що належить та яким користується ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_11 зателефонувала за вказаним мобільним номером та розпочала розмову із ОСОБА_7 щодо умов працевлаштування за кордоном. В свою чергу, ОСОБА_7 з`ясувавши, що ОСОБА_11 перебуває в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обстави, займається пошуком роботи за кордоном, повідомила, що може запропонувати їй роботу за кордоном та запропонувала зустрітись.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 під час особистої зустрічі з ОСОБА_11 , яка відбулася 03.06.2025 в м. Одеса на розі вул. Преображенська кут вул. Малої Арнаутської, користуючись тим, що ОСОБА_11 перебуває в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обстави, через відсутність роботи, продовжуючи вербування ОСОБА_11 , з метою переміщення останньої за кордон для її сексуальної експлуатації, повідомила, що пропонована нею робота це робота з надання інтимних послуг. У розмові, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_12 що вартість надання сексуальних послуг становитиме 100 Євро за годину, з яких 40 Євро отримає ОСОБА_11 , а за пів години 60 Євро, з яких ОСОБА_11 отримає 25 Євро.
Далі, ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_11 необхідно прибути до м. Львів, де їй необхідно пересісти до автомобіля невстановленої особи, яка доставить ОСОБА_11 до м. Аш Чеської Республіки. ОСОБА_13 перебуваючи в пригніченому психічному стані, який можливо кваліфікувати, як уразливий психічний стан у зв`язку із збігом тяжких особистих, сімейних та матеріальних обстави, які обмежували здатність усвідомлювати свої дії, погодилась на запропоновані ОСОБА_7 умови, тим самим остання закінчила вербування потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась у вчиненні вказаного злочину, підтвердила обставини кримінального правопорушення, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_14 будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явились, водночас представником ОСОБА_14 було подано заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності ті відсутності потерпілої ОСОБА_8 .
Потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, водночас надала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, причини не явки суду не повідомив, водночас судом було вжито усіх можливих і необхідних заходів для повідомлення у встановленому КПК порядку потерпілої та забезпечення її явки в судове засідання. 
Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що потерпіла ОСОБА_11 , будучи обізнаною про те. що вона має статус потерпілої у кримінальному провадженні, жодного разу в судове засідання не з`явилась, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_15 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Судом також враховується, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку (ст. 318 КПК). Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для прийняття процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28 КПК). При цьому Європейський Суд з прав людини неодноразово повторював значення гарантій розумного строку щодо кримінального провадження, згідно з якими: обвинувачений, якщо не скоював карного діяння, повинен мати можливість виправдати себе без зволікань, тоді як обвинувачений, вина якого доведена, не повинен піддаватися додатковому покаранню у формі надмірних зволікань з розглядом його справи, що може мати негативні наслідки для його інших прав, гарантованих конвенцією. Так, обвинувачений у кримінальній справі повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст. 6 Конвенції покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п. 18 рішення ЄСПЛ у справі «Вемхофф проти Німеччини»/Wemhoff v. Federal Republic of Germany від 27.06.1968, заява №2122/64; п. 5 рішення ЄСПЛ у справі «Стогмюллер проти Австрії»/ Stogmuller v. Austria від 10.11.1969, заява №1602/62; п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «H. проти Франції»/H. v. France від 24.10.1989, заява №10073/82; п. 71 рішення ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» від 07.12.2006, заява №15007/02).
Із наведеного вбачається, що обвинувачена, яка заявила суду, що повністю визнає себе винуватою у вчиненні інкримінованих їй злочинах, у цій справі вправі розраховувати, що здійснення провадження в її справі не буде допущено надто тривалого перебування в стані невизначеності щодо її долі, у зв`язку із постійними неявками у судові засідання потерпілих, що може тривати не лише місяці, але й роки, в вона залишатиметься у стані невизначеності щодо її долі в частині визнання її винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Отже, з урахуванням постійних неявок потерпілих у цьому кримінальному провадженні, немає об`єктивних обставин та підстав для того, щоб нескінченно викликати потерпілих і чекати їх бажання з`явитись до суду.
За такого, суд, враховуючи думки сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі потерпілих в судовому розгляді, вважав за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілих.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.
У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_7 , дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої, а також документів та доказів, що стосуються речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавленні права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_7 дала суду показання про те, що пропонувала потерпілим працевлаштування закордоном, а саме в м. Аш Чеській Республіці для надання послуг, сексуального характеру, від чого потім отримувала грошову винагороду. Вона дійсно діяла з іншими особами, які перевозили потерпілих за кордон та потім працевлаштовували.
Обвинувачена підтвердила, що в жовтні 2024 року познайомилась з потерпілою ОСОБА_8 , яка перебувала в скрутному становищі, та запропонувала працевлаштування за кордоном. Вона потерпілій пояснила, що та буде працювати покоївкою в готелі в м. Аш Чеській Республіці. Потім ОСОБА_7 організувала виїзд за кордон потерпілої ОСОБА_8 до клубу де вона фактично надавала сексуальні послуги за гроші. 
Також обвинувачена підтвердила, що у січні 2025 року їй зателефонувала потерпіла ОСОБА_9 щодо можливості працевлаштування за кордоном. Під час особистої зустрічі обвинувачена дізналась, що потерпіла перебуває в тяжких особистих та матеріальних обставинах та запропонувала роботу в клубі в м. Аш Чеській Республіці, яка полягає у наданні сексуальних послуг, на що потерпіла погодилась. Потім ОСОБА_7 організувала виїзд за кордон потерпілої ОСОБА_9 , де вона надавала сексуальні послуги за гроші.
Крім того, обвинувачена повністю підтвердила, що наприкінці травня 2025 року вона домовилась аналогічно вивезти іншу потерпілу ОСОБА_11 в той же нічний клуб в м. Аш Чеської Республіки для надання сексуальних послуг за гроші. ОСОБА_7 зателефонувала потерпіла ОСОБА_11 щодо можливості працевлаштування за кордоном. Під час особистої зустрічі обвинувачена дізналась, що потерпіла перебуває в тяжких особистих та матеріальних обставина та запропонувала роботу в клубі в м. Аш Чеській Республіці, яка полягає у наданні сексуальних послуг, на що потерпіла погодилась. Потім ОСОБА_7 організувала виїзд за кордон потерпілої ОСОБА_11 , де вона фактично надавала сексуальні послуги.
Обвинувачена зазначила, що у вчиненому вона щиро розкаюється та обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. Просить врахувати визнання нею своєї вини, щире каяття, усвідомлення протиправності вчиненого.

Таким чином, допитавши обвинувачену, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Дослідженні судом докази дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , про винуватість останньої в їх вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання нею винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулювання обвинуваченого, визнаного судом доведеним.
Тому суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, та кваліфікує її дії: 
- за епізодом від 09.10.2024 року щодо потерпілої ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 149 КК України, як вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, з використанням уразливого стану (торгівля людьми), вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- за епізодом від січня 2025 року щодо потерпілої ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 149 КК України, як вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану (торгівля людьми), за попередньою змовою групою осіб, повторно; 
- за епізодом від травня 2025 року щодо потерпілої ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 149 КК України, як вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану (торгівля людьми), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно. 
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальні правопорушення у сфері реалізації основоположних прав щодо прояву волі особи, які у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, даних про її перебування на обліку у лікаря психіатра відсутні, раніше не судима.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. 
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_7 необхідно для її виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 149 КК України.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винній.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину. 
Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених  ОСОБА_7  злочинів, усвідомлення останньою протиправності своєї злочинної поведінки, перше притягнення до кримінальної відповідальності, її позитивну поведінку після вчинення злочину, щире каяття, дані про особу винної, її молодий вік, те, що вона заявила суду, що зробила для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Також суд враховує наявність у обвинуваченої малолітньої дитини, що не заперечувалось прокурором, яка безумовно потребує підтримки від матері, як моральної так і мотеріальної. Тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої  ОСОБА_7  можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити  ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_7 саме такого виду покарання.
У зв`язку із звільненням обвинуваченої від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд, у відповідності до положень ст.77 КК України не застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч.2 ст.149 КК України.
В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Крім того, з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_7 , для її дійсного виправлення і досягнення мети покарання, суд визначає ОСОБА_7 максимальний строк випробування, передбачений ст. 75 КК України, що на переконання суду сприятиме контролю за поведінкою ОСОБА_7 та запобігатиме вчиненню нею кримінальних правопорушень у майбутньому.
Також переслідуючи мету виправлення обвинуваченої, зміни її прокримінального мислення, формування у ОСОБА_7 життєвих навичок суд покладає на неї додаткові обов`язки, передбачені п.4 ч.3 ст.76 КК України.
В силу ч.4 ст.174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.06.2025 (справа № 946/4241/25, провадження 1-кс/946/1186/25).
На підставі ст. 96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України слід конфіскувати у власність держави мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», iмei 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 із сім картою НОМЕР_1 , який упакований до сейф пакету НПУ WAR 11267664, який відповідно встановлених судом обставин використовувався ОСОБА_7 як засіб вчинення тяжких злочинів.
Судом не вирішується питання про долю процесуальних витрат і речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки прокурором не надавалось суду відповідних даних про процесуальні витрати та рішень щодо визнання речей або документів речовими доказами.
Керуючись ст. ст. 369 – 371, 373 – 375 КПК, суд –

ухвалив:
ОСОБА_7 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, та призначити їй покарання за ч.2 ст.149 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.ч.1, 3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи.
3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
З набранням вироком законної сили арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.06.2025 (справа № 946/4241/25, провадження 1-кс/946/1186/25)., – скасувати.
Мобільний телефон «iPhone 16 Pro Max», iмei 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 із сім картою НОМЕР_1 , який упакований до сейф пакету НПУ WAR 11267664, – залишати в матеріалах кримінального провадження №1202416250001632 від 09.12.2024 року, а після набрання вироком законної сили, – конфіскувати, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 
Єдиний унікальний номер справи: №522/16554/25
Номер провадження № 1-кп/522/2076/26
Головуючий суддя – ОСОБА_1