ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 06 квітня 2026 року 	м. Полтава	справа № 440/2273/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.01.2026 № 164550010117 про відмову у призначенні пенсії за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі "Прогрес" з 16.08.1990 по 31.12.2003 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 05.10.1983 та повторно розглянути заяву від 02.01.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", чим на думку позивача порушено його право на пенсійне забезпечення у зв`язку з досягненням пенсійного віку.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Відповідач позов не визнав, у заяві від 03.04.2026, яка розцінена судом як відзив на позовну заяву, пояснив, що за результатами дослідження поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів територіальний орган Пенсійного фонду України дійшов висновку про недостатність у позивача належним чином підтвердженого страхового стажу (30 років 3 місяці 2 дні, замість потрібних 32 років). За доданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 05.10.1983: - періоди роботи в колгоспі "Прогрес" з 16.08.1990 по 31.12.1998, оскільки інформація про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві не завірено належним чином, що є порушенням норм Постанови №310. Також порушено приписи п.2.13 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58), а саме, відсутня інформація про факт реорганізації колгоспу "Прогрес" в КСП. В результаті чого не зараховано період роботи за фактичною тривалістю відповідно до вимог статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788). Як наслідок, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.01.2026 №164550010117 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 32 роки.
Третя особа письмових пояснень щодо заяв по суті справи не надала. 
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
02.01.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням пенсійного віку, до якої приєднав відповідні документи.
Зазначені заява та документи опрацьовані за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.01.2026 №164550010117 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 32 роки.
В якості підстав для відмови у призначенні пенсії за віком у вищевказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону №1058 з 01.01.2025 по 31.12.2025 року - становить не менше 32 року. Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають право особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2028 від 25 до 35 років. Згідно з частиною 3 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 01.01.2019, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 01.01.2030 - від 15 до 25 років. Фактичні обставини справи: пенсійний вік становить - 60 років. Вік заявника - 60 років 1 місяць. Необхідний страховий стаж становить - 32 роки. Страховий стаж особи становить - 30 років 3 місяці 2 дні. Під час розгляду справи було враховано такі документи: - 1. Паспорт, свідоцтво про загальнообов?язкове державне соціальне страхування; - Документи про роботу, навчання, трудова книжка НОМЕР_1 від 05.10.1982, військовий квиток; - Індивідуальні відомості застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування. Результати розгляду документів, доданих до заяви (зміст документів та відомостей): - за доданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи в колгоспі "Прогрес" з 16.08.1990 по 31.12.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.10.1982, оскільки інформація про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві не завірено належним чином, а саме: відсутній документ, його дата та номер, на підставі якого внесено дані, печатка проставлена не на кожному році роботи та на печатці якою було завірено роки роботи з 1990 року зазначено ПОП "Програс" Гадяцький район Україна, що порушує статтю 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІ "Про пенсійне забезпечення" та пункту 5 Постанови Ради Міністрів СРСР "Про трудові книжки колгоспників" від 21.04.1975 №310. Для зарахування зазначеного періоду необхідно долучити уточнюючі довідки про фактично відпрацьовані вихододні на підставі первинних документів; - з 1999 страховий стаж роботи враховано за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування. Особа матиме право на пенсійну виплату, за досягнення 63-річного віку - 15.11.2028, або за умови набуття страхового стажу 32 роки.
Позивач не погодився з позицією відповідача, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.
Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Щодо позовних вимог з приводу зарахування до страхового стажу періоду роботи на підставі трудової книжки, що оформлена з допущенням недоліків, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктами 2.2 та 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться, зокрема відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 та 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. У трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.
З аналізу наведених норм випливає, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.
Крім того, суд зазначає, що обов`язок щодо заповнення трудової книжки колгоспника покладався на голову колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи, а не на працівника. Повноваження щодо заповнення трудової книжки працівника належать роботодавцю. 
Записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.10.1983 підтверджено, що:
16.08.1990 позивач прийнятий в члени колгоспу "Прогрес" Гадяцького району;
16.08.1990 позивач прийнятий на роботу в колгосп "Прогрес" на посаду тракториста;
13.10.2006 позивач звільнений з роботи в колгоспі "Прогрес" за згодою сторін. 
У розділі "Трудова участь у громадському господарстві" трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 містяться записи про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі позивача у громадському господарстві в колгоспі "Прогрес", в тому числі й у спірному періоді (з 16.08.1990 по 31.12.1998).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тобто до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"). 
Відтак, підтверджений записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 період роботи з 16.08.1990 по 31.12.1998 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача. 
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28.02.2018 у справі № 428/7863/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).
Таким чином, суд вважає, що такі обставини як наявність допущених роботодавцем недоліків під час заповнення трудових книжок (трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 - інформація про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві не завірено належним чином, а саме, відсутній документ, його дата та номер, на підставі якого внесено дані, печатка проставлена не на кожному році роботи та на печатці якою було завірено роки роботи з 1990 року зазначено ПОП "Прогрес" Гадяцький район Україна) є формальними та не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.
Доводи відповідача про неможливість врахування вищевказаного періоду членства та роботи позивача у колгоспі до стажу через ненадання інформації про реорганізацію колгоспу "Прогрес" не приймаються судом, оскільки наявність такої інформації не визначено законодавчими актами України як передумова врахування періоду роботи до страхового стажу. Відсутність цієї інформації не впливає на можливість встановлення факту зайнятості позивача з 16.08.1990 по 31.12.1998. 
Принагідно суд зазначає, що частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, органи Пенсійного фонду України уповноважені самостійно витребовувати у підприємств, установ/ організацій) усі необхідні для вирішення питання про призначення пенсії особі документи, при цьому така вимога передує винесенню рішення щодо призначення пенсії, а не висувається у вже прийнятому рішенні про відмову у призначенні пенсії.
Матеріалами справи підтверджено, що в дослідженому випадку відповідач не скористався правом на збір додаткових документів, на перевірку чи уточнення необхідних обставин (направлення запитів до архівних установ) тощо.
Таким чином, суд вважає достатніми підстави для зарахування періоду членства та роботи позивача з 16.08.1990 по 31.12.1998 в колгоспі "Прогрес" до його страхового стажу. 
У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідне застосувати при розгляді даної справи, зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.01.2026 № 164550010117 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі "Прогрес" з 16.08.1990 по 31.12.2003 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 05.10.1983 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
. 
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, адреса для листування: просп. Соборний, 126А, м. Олександрія, Кіровоградська область, 36014, ЄДРПОУ 13486010), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.01.2026 № 164550010117 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі "Прогрес" з 16.08.1990 по 31.12.2003 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 05.10.1983 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, адреса для листування: просп. Соборний, 126А, м. Олександрія, Кіровоградська область, 36014, ЄДРПОУ 13486010) суму сплаченого судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Суддя		А.О. Чеснокова