28.01.2026 
ЄУН 389/1489/25
Провадження №2/389/401/25

Рішення
(заочне)
іменем України

28 січня 2026 року   Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Гой І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив: 
АТ «Таскомбанк» 29.04.2025 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.12.2020 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №1130480-700 про надання кредиту «Зручна готівка Максимум», за умовами якого позичальник просив надати йому кредит в сумі 51 820 грн 60 коп на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на строк 48 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% річних. Кредитні кошти ОСОБА_1 надані шляхом перерахування на його банківський рахунок, проте останній перестав виконувати умови кредитного договору, а саме перестав сплачувати заборгованість за кредитом, процентами та комісією. Оскільки умови вищезазначеного кредитного договору ОСОБА_1 не виконав, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув, тому станом на 21.04.2025 у нього наявна заборгованість в сумі 75 273 грн 23 коп, з яких: 37 058 грн 69 коп заборгованість за тілом кредиту, 4 грн 41 коп заборгованість за відсотками, 38 210 грн 13 коп заборгованість по комісії. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1130480-700 від 15.12.2020 в сумі 75 273 грн 23 коп, а також судові витрати по справі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.
Згідно з ухвалою суду від 28.01.2026 розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів. 
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 15.12.2020 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір про надання кредиту №1130480-700.
Відповідно до розділу 1 кредитного договору позичальник просив надати кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту – 51 820 грн 60 коп, сума кредиту без комісії за надання кредиту – 49 400 грн, комісія за надання кредиту – 2 420 грн 60 коп, строк кредиту - 48 місяців, проценти за користування кредитом - 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредиту – 4,9% щомісячно.
Кредит в сумі 51 820 грн 60 коп надається шляхом перерахування на поточний банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк»
Також ОСОБА_1 підписано додаток 1 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту №1130480-700 від 15.12.2020 «Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит».
Крім того, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка Максимум» від 15.12.2020, в якому вказана реальна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.
На виконання умов заяви-договору про надання споживчого кредиту №1130480-700 від 15.12.2020 ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 51 820 грн 60 коп, що підтверджується платіжною інструкцією банку №672817243 від 15.12.2020 та випискою по особовому рахунку за період з 15.12.2020 до 21.04.2025. 
З наданого АТ «Таскомбанк» розрахунку заборгованості по вказаному кредитному договору встановлено, що станом на 21.04.2025 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом в сумі 75 273 грн 23 коп, з яких: 37 058 грн 69 коп заборгованість за тілом кредиту, 4 грн 41 коп заборгованість за відсотками, 38 210 грн 13 коп заборгованість по комісії.
АТ «Таскомбанк» направляло рекомендованим листом повідомлення ОСОБА_1 з вимогою про необхідність погашення наявної перед банком заборгованості, однак така залишилася не виконаною.
Так, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За правилом ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, з аналізу наданих доказів слідує, що між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору. На умовах, визначених у вказаному договорі, ОСОБА_1 надавалися кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування ними, а також зі встановленим строком їх повернення, про що ОСОБА_1 також підписані паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору. 
Оскільки в порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, суд зазначає наступне.
З 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
За додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності) сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними.
Так, за умовами цього кредитного договору розмір комісії за обслуговування кредиту складає 4,9% щомісячно. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту в сумі 2 539 грн 21 коп щомісячно передбачена також у п.7 графіку щомісячних платежів. Згідно з розрахунком заборгованості, позивачем нарахована заборгованість по комісії в загальному розмірі 38 210 грн 13 коп.
Водночас, в кредитному договорі не зазначено переліку послуг з обслуговування кредиту, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Тобто, в чому саме полягає комісія за обслуговування кредитної заборгованості, за які саме банківські послуги призначена та принципу її нарахування, кредитний договір не містить.
Такі умови відсутні і в Графіку платежів, де в п.7 міститься тільки сума комісії без розшифрування послуг, які надаються. 
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення п.1.4 та графіку платежів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №727/5461/23.
Виходячи з наведеного, вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 38 210 грн 13 коп задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 192 грн 79 коп.
На підставі ст.3, 6, 205, 207, 526, 610, 612, 625, 626, 627, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.141, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,
ухвалив: 
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за заявою-договором про надання кредиту №1130480-700 від 15.12.2020 в сумі 37 063 (тридцять сім тисяч шістдесят три) грн 10 коп, з яких:37 058 грн 69 коп заборгованість за тілом кредиту, 4 грн 41 коп заборгованість за відсотками.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 38 210 грн 13 коп, відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судовий збір в сумі 1 192 (одна тисяча сто дев`яносто дві) грн 79 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місце знаходження: вул.С.Петлюри,30, м.Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 09806443.
Відповідач:  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 02.02.2026.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.В. Савельєва