ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 340/5652/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 340/5652/25 (суддя Савонюк М.Я.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі відповідач), в якому просила:
- скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 28 травня 2025 року:
№000063402404 про порушення вимог п.63.3 ст.63 ПК України, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 340,00 грн;
№000063342404 про заниження позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання (ЗМПЗ) та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок на загальну суму 15249,86 грн, в тому числі за 2022 рік - 7624,93 грн, та за 2023 рік – 7624,93 грн, чим порушено вимоги п. 177.14, та п. 177.15 ст. 177 ПК України і у відповідності з п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.2 ст. 123 ПК України зменшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування +15249,86 грн, та за штрафними санкціями (штраф) – 3812,47грн; 
№000063322404 про затримку реєстрації ПН/РК до ПН та/або встановлено відсутність реєстрації в ЄРПН протягом граничного строку, передбаченого п. 201.1 п. 201.4, п. 201.10 ст. 201, п. 69.1 ст. 69 підр.10 розд. ХХ “Перехідні положення” ПК, яким застосований штраф у розмірі 6800,00грн;
№000063132404 про заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 201139,00 грн, в т.ч., звітні податкові періоди: жовтень 2019 року у сумі 66667,00 грн, за листопад 2019 року у сумі 134471,00 грн., за рахунок придбання товарно-матеріальних цінностей, які не використані в господарській діяльності платника, відсутня їх реалізація, не рахуються в залишках товарно-матеріальних цінностей та віднесено до складу податкового кредиту, а також застосований штраф у сумі 50284,75;
№000063112404 про заниження чистого оподатковуваного доходу та відповідно занижено зобов`язання з військового збору на загальну суму 9063,72 грн, в т.ч., за 2020 рік – на суму 2367,98 грн, за 2021 рік – на суму 3749,74 грн, за 2022 рік – на суму 2770,91грн, за 2023рік – на суму 175,09 грн, чим порушено підп.1.1 -підп.1.6 п.16-1 підр.10 розд.ХХ “Інші перехідні положення ПКУ”, та нараховано штраф у розмірі 736,50 грн;
№000063102404 про заниження чистого оподатковуваного доходу та відповідно заниження зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 108764,68 грн, в т.ч., за 2020 рік – на суму 28 415,77 грн, за 2021 рік – на суму 44996,89грн, за 2022 рік – на суму 33250,97 грн, за 2023рік – на суму 2101,05грн., чим порушено вимоги п. 177.2, підп. 177.4.1, підп. 177.4.4 та підп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а також застосований штраф у розмірі 8838,01 грн);
- вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 28 травня 2025 року №00063362404 про нарахування суми єдиного внеску у розмірі 132 934,62 грн;
- рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 28 травня 2025 року №000063392404 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 30 605,01 грн.
Представником позивача до суду було подано клопотання про призначення судово - економічної експертизи. Проведення експертизи просив доручити відповідним експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року клопотання представника позивача задоволено, у справі № 340/5652/25 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у справі експертизи з метою гарантування дотримання принципу змагальності та диспозитивності, та враховуючи, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.
На вирішення експертам судом поставлено наступне питання:
-чи підтверджуються документально висновки Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, викладені в акті перевірки від 25.04.2025 року №4942/11-28-24-04/2790017849 в частині завищення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 витрат за 2020-2023 роки на загальну суму 604248,24 грн, в тому числі: за 2020 рік на суму 157865,41 грн, за 2021 рік на суму 249982,73 грн, за 2022 рік на суму 184727,62 грн, за 2023 рік на суму 11672,48 грн?
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся відповідач. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Фактично позиція скаржника полягає у тому, що призначення експертизи у справі є недоречним. Відповідач зазначає про необґрунтованість належним чином позивачем необхідності призначення судової економічної експертизи, а також про те, що позивачем під час перевірки не надано документів, що підтверджують задекларовані ним показники. На думку апелянта, експерт не наділений повноваження перевірки акту контролюючого органу на предмет нормативної відповідності, експерт не матиме змоги надати об`єктивний висновок, оскільки буде досліджувати документи, які не надавались до перевірки. 
Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористалася.
Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, враховуючи необхідність з`ясування питання, чи підтверджуються документально висновки акту податкової перевірки, сприяючи стороні позивача у наданні доказів, вважав можливим призначити судову економічну експертизу.
Здійснюючи апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що предметом доказування в цій справі є правомірність збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору, та донарахування ЄСВ.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до приписів частини першої статті 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
За позицією відповідача, в спірному випадку відсутні підстави для призначення судової економічної експертизи, оскільки позивачем фактично ставиться під сумнів правова складова висновків акту перевірки, що не віднесено до компетенції судової економічної експертизи. 
Частиною другою статті 101 КАС України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" від 25 лютого 1994 року № 4038-XII судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Пунктом 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, встановлені основні види (підвиди) експертизи, серед яких визначений такий вид (пункт 1.2.3) як економічна: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.
Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 також затверджено Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, пунктом 1.1 глави 1 "Експертиза документів бухгалтерського обліку, оподаткування і звітності" розділу ІІІ "Економічна експертиза" яких передбачено, що основними завданнями експертизи документів бухгалтерського обліку, оподаткування і звітності є визначення, зокрема, документальної обґрунтованості, задекларованої платником податку бази оподаткування податком на прибуток підприємств, та суми податку, що підлягає сплаті за певний звітний період, визначеної органом податкового контролю; документальної обґрунтованості окремих елементів податків та зборів, визначених платником у відповідних деклараціях (розрахунках, звітах).
Вирішення питань, що належать до компетенції органів державного фінансового та податкового контролю (здійснення експертами-економістами перевірки певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності установ, організацій, підприємств з метою виявлення наявних фактів порушення законодавства, фактів порушення податкового законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб), не належить до завдань економічної експертизи.
Так, за висновками акту під час перевірки виявлені порушення з боку позивача: п. 177.14, та п. 177.15 ст. 177 ПК України, п. 201.1 п. 201.4, п. 201.10 ст. 201, п. 69.1 ст. 69 підр.10 розд. ХХ “Перехідні положення” ПК, виявлено заниження фізичною особою-підприємцем податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 201139,00грн. за рахунок придбання товарно-матеріальних цінностей, які не використані в господарській діяльності платника, відсутня їх реалізація, не рахуються в залишках товарно-матеріальних цінностей та віднесено до складу податкового кредиту, заниження фізичною особою-підприємцем чистого оподатковуваного доходу та відповідно занижено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 108764,68 грн. 
На підставі цих висновків акту перевірки позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, податок на додану вартість, та ЄСВ.
За позицією позивача контролюючий орган при формулюванні висновків акту перевірки не взяв до уваги первинні документи, дані обліку доходів та витрат.
Тобто, в контексті спірних правовідносин дослідженню підлягають не тільки правові питання, але й питання саме документального підтвердження висновків контролюючого органу.
За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими призначення судом першої інстанції судової економічної експертизи із поставлених судом першої інстанції питань.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем фактично ставиться під сумнів правова складова висновків акту перевірки, що не віднесено до компетенції судової економічної експертизи, адже судом вказано на необхідність в цій справі не тільки дослідження первинних документів та податкової звітності, а й дослідження питання саме документального підтвердження виявлених під час перевірки порушень. 
З оскарженої ухвали суду першої інстанції вбачається, що порушене перед експертом питання стосується предмету спору у цій справі.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно із ч.4 ст.9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, суд при вирішенні справи має не лише право, а й обов`язок вжити всіх необхідних заходів, які на його думку необхідні для об`єктивного і всебічного розгляду справи.
Таким чином, оскільки питання, які поставлені позивачем на вирішення експерта в заявленому клопотанні, безпосередньо стосуються предмету спору, який виник між сторонами, суд першої інстанції, з огляду на зазначені норми права, мав повноваження призначити у справі судову експертизу.
При цьому, колегія суддів враховує, що повноваженнями щодо оцінки доказів, зокрема, на предмет їх достатності та належності, наділений той суд, який розглядає справу та по суті вирішує спір. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції постановлено законну і обґрунтовану ухвалу, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим підстав для її скасування не існує.
Відповідно до ч.2 ст. 328 КАС України ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинення провадження у справі не підлягає касаційному оскарженню після її перегляду в апеляційному порядку.
Згідно з частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №340/5652/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак