25.02.26
22-ц/812/360/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Миколаїв 

справа №508/110/25
провадження №22-ц/812/360/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Шурмою Є. М.,
за участі представника позивачок – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка подана їх представником ОСОБА_1 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сокола Ф. Г. у приміщенні суду у селищі Врадіївка Миколаївської області, за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовували наступним.
Позивачки зазначали, що 05 вересня 2016 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» (далі – ТОВ «ЛІГА-50» або Товариство) укладено договір оренди землі, за яким передано вказаному Товариству в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 4822380400:01:000:0226 строком на 10 років, яка розташована в межах території Великовеселівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області.
Відповідно до п.2.4. договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 364 445,78 грн. 
Пунктами 4.1 - 4.6 договору визначено, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Розмір орендної плати на момент укладення договору складав 10 933,37 грн. Розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюється без внесення змін до цього договору. 
Періодичність внесення орендної плати у грошовій, натуральній, відробітковій формах один раз на рік. Розрахунки закінчуються не пізніше 30 грудня поточного року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
Спадкоємцями після її смерті відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом по частці є позивачки – ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Позивачки зазначали, що відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунків за користування земельною ділянкою не виконує. У 2023 та 2024 роках ним не сплачено їм орендну плату у сумі 15 229,62 грн за кожен рік оренди.
Оскільки позивач вчасно не сплатив орендну плату, то відповідно до умов договору у нього виник обов`язок щодо сплати їм пені у сумі 8181,96 грн та нарахувань, передбачених ст.625 ЦК України, а саме 3% річних у сумі 837,41 грн та інфляційних втрат у сумі 3201,29 грн. 
Посилаючись на викладене, позивачки просили розірвати договір оренди землі від 05 вересня 2016 року та стягнути з ТОВ «ЛІГА-50» на їх користь на кожну по 15 229,62 грн орендної плати, 1600,64 грн інфляційних нарахувань, 418,70 грн трьох відсотків річних, 4090,98 грн пені, а також 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2422,40 грн судового збору.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що позивачки не виконали вимог ст.148-1 ЗК України, а тому у відповідача не виникло обов`язку сплати їм орендної плати, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через представника ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивачки зазначали, що вони виконали вимоги ч.3 ст.148-1 ЗК України, а тому висновки суду є хибними. 
Крім того, у підготовчому судовому засіданні 03 червня 2025 року директор ТОВ «ЛІГА-50» ОСОБА_5 визнав існування заборгованості перед позивачками по орендній платі, підтвердив обізнаність про зміну власників земельної ділянки, яка перебуває в оренді. 
Позивачки наголошували, що відповідач не виконав перед ними своїх обов`язків щодо сплати орендної плати у 2023 та 2024 роках, а тому наявні підстави для задоволення їх позовних вимог.

Фактичні обставини справи

05 вересня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ЛІГА-50» строком на 10 років укладено договір оренди землі площею 15,1873 га, з кадастровим номером 4822380400:01:000:0226, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Великовеселівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області.
Відповідно до п.2.4 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 364 445,78 грн. 
У пунктами 4.1 - 4.6 договору сторони визначили, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у грошовій, натуральній або відробітковій формі. Розмір орендної плати за рік становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Розмір орендної плати на момент укладення договору становив 10 933,37 грн. Розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюється без внесення змін до цього договору. Орендна плата вноситься: грошовими коштами на рахунок орендодавця, або сплачується готівкою; натуральною платою (передача продукції) та відробітковою (надання послуг, виконання робіт), що оформлюється відповідною накладною та/або актом. Періодичність внесення орендної плати у грошовій, натуральній, відробітковій формах один раз на рік. Розрахунки закінчуються не пізніше 30 грудня поточного року.
Згідно з п.4.10 договору за несвоєчасну сплату орендної плати стягується пеня в грошовій формі у розмірі подвійної ставки НБУ діючої на день виникнення боргу.
Пункт 9.4 договору визначає, що орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендні та податкові платежі.
Відповідно до п.12.4 та 12.5 договору його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 2020 року, зареєстрованих в реєстрі за №537 та №538, спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є ОСОБА_2 (1/2 частки) та ОСОБА_3 (1/2 частки). Спадщину становить земельна ділянка площею 15,1873 га з кадастровим номером 4822380400:01:000:0226.
Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232840460 та 232847824 від 17.11.2020 за позивачками зареєстровано право власності по частці на земельну ділянку площею 15,1873 га з кадастровим номером 4822380400:01:000:0226.
01 грудня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надіслали ТОВ «ЛІГА-50» повідомлення про зміну власника земельної ділянки, у якому вказали інформацію, яка визначена у ч.3 ст.148-1 ЗК України. Це повідомлення Товариство отримало 03 грудня 2020 року, про що свідчить повідомлення кур`єрської служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин».
Відповідно до витягу №НВ-9964429062025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 23.05.2025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4822380400:01:000:0226 становить 507 654,12 грн.
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 23 травня 2025 року за період з січня 2023 року по грудень 2024 року вбачається, що ОСОБА_3 не отримувала від ТОВ «ЛІГА-50» доходів.
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_3 у АТ КБ «ПриватБанк» від 23.05.2025 вона 12 травня 2023 року отримувала від ОСОБА_5 10 000 грн, коментар до платежу: « ОСОБА_6 ». Інформація щодо отримання позивачкою грошових коштів від ТОВ «ЛІГА-50» відсутня.
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 26 травня 2025 року за період з січня 2023 року по грудень 2024 року вбачається, що у ОСОБА_2 відсутній жодний дохід.
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_2 у АТ «Універсал Банк» від 26.05.2025 вона 30 грудня 2022 року отримувала від «Shabatura Iurii» 10 000 грн, призначення платежу не вказане. Інформація щодо отримання позивачкою грошових коштів від ТОВ «ЛІГА-50» відсутня.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частина перша статті 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
В силу ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. 
Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Підпункт 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України визначає, що податковим агентом платника податку – орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. 
Згідно з вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Відповідно до вимог статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, пені та сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивачки вказували, що відповідач порушив умови договору, оскільки систематично не сплачував орендну плату, а саме протягом 2023-2024 років.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачки не виконали вимог ст.148-1 ЗК України, а тому у відповідача не виникло обов`язку сплати їм орендної плати, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Досліджені докази свідчать, що позивачки повідомили відповідача у належний спосіб про зміну власника земельної ділянки і наявність у нього обов`язку сплачувати їм орендну плату.
За такого, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.
Вирішуючи зазначене питання, апеляційний суд виходить із такого.
Наявні у матеріалах справи докази доводять, що відповідач, знаючи про свій обов`язок перед позивачками про сплату орендної плати, все ж таки його у 2023 р. та 2024 р. не виконав.
За 2023 рік він мав сплатити позивачкам орендну плату у сумі 10 135,46 грн (419 687,60 грн нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 3% від цієї оцінки становить 12 590,63 грн – 19,5% податку та військового збору).
За 2024 рік відповідач мав сплатити позивачкам орендну плату у сумі 11 351,70 грн (470 050,11 грн нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 3% від цієї оцінки становить 14 101,50 грн – 19,5% податку та військового збору).
Нормативна грошова оцінка землі за 2023 р. та 2024 р. вирахувана судом з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, визначених Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання ст.289 Податкового кодексу України.
У 2025 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 507 654,12 грн : 1,08 (значення коефіцієнта індексації за 2025 р.) = 470 050,11 грн нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2024 рік.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2024 році у сумі 470 050,11 грн : 1,12 (значення коефіцієнта індексації за 2024 р.) = 419 687,60 грн нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2023 рік.
Здійсненні позивачками розрахунки з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2025 рік суд не приймає до уваги, оскільки предметом позовних вимог є орендна плата за 2023-2024 роки, яка повинна вираховуватися з нормативної грошової оцінки земельної ділянки за вказані роки.
Оскільки відповідач у належний строк, а саме, до 30 грудня кожного року орендну плату позивачкам не сплатив, то у нього в силу вимог п.4.10 договору оренди виник обов`язок сплатити позивачкам пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла на день виникнення боргу.
За період з 31 грудня 2023 р. до 31 травня 2025 р. (межа позовних вимог 518 днів) пеня за невиплату орендної плати у 2023 р. становила 4314,94 грн. 
31 грудня 2023 року розмір облікової ставки НБУ становив 15%, пеня за один день прострочення – 8,33 грн х 518 днів = 4314,94 грн.
За період з 31 грудня 2024 р. до 31 травня 2025 р. (межа позовних вимог 152 дні) пеня за невиплату орендної плати у 2024 р. становила 1272,24 грн. 
31 грудня 2024 року розмір облікової ставки НБУ становив 13,5%, пеня за один день прострочення – 8,37 грн х 152 дні = 1272,24 грн.
Крім того, не виконавши вчасно грошове зобов`язання з виплати орендної плати, відповідач має сплатити позивачкам суми, передбачені ст.625 ЦК України, а саме інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої суми, які є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.
За 2023 рік інфляційні нарахування становлять 1852,10 грн (10 135,46 грн х (118.27344541229441 % / 100%) – 10 135,46 грн), а 3% річних – 430,68 грн; за 2024 рік інфляційні нарахування становлять 637,96 грн (11 351,70 грн х (105.61996099670398 % / 100%) – 11 351,70 грн), а 3% річних – 141,82 грн.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за 2023-2024 роки, пені та сум, передбачених ст.625 ЦК України, підлягають частковому задоволенню на загальну суму 30 136,90 грн.
Оскільки відповідач орендну плату за 2023 р. та 2024 р. позивачкам не сплатив у повному обсязі, то відповідно до наведених вище норм права це є підставою для розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором).
За такого позовна вимога ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі від 05 вересня 2016 року є доведеною та підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме розірвання договору оренди землі від 05 вересня 2016 року та стягнення з відповідача на користь позивачок орендної плати за 2023-2024 роки, пені та сум, передбачених ст.625 ЦК України на загальну суму 30 136,90 грн, що буде становити на користь кожної позивачки суму у 15 068,45 грн.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що кожна позивачка за подання позовної заяви сплатила по 2422,40 грн судового збору, а за подання апеляційної скарги – по 2906,88 грн, витрати позивачок по оплаті професійної правничої допомоги, яка надавалася їм адвокатом Джигою В. І. на підставі договору про надання правничої допомоги №29 від 01.05.2025 та додаткових угод до нього від 05.05.2025, 29.05.2025 у суді першої інстанції становили по 12 000 грн з кожної (надання адвокатом усних та/чи письмових консультацій, роз`яснень з правових питань клієнту щодо захисту його прав – 4000 грн, підготовка, складання та подання до районного суду заяв по суті справи, процесуальних документів, заяв та клопотань після відкриття провадження у справі – 4000 грн, участь у судових засіданнях і представництво інтересів клієнта у районному суді – 4000 грн).
Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу позивачок частково, скасував рішення суду та задовольнив позовні вимоги позивачок частково (розірвання договору оренди повністю, а стягнення сум частково на 71%), то відповідач повинен відшкодувати кожній позивачці сплачений ними судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій на суму 4556,53 грн (2071,15 грн + 2485,38 грн).
Що стосується відшкодування позивачкам відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, то суд вважає, що співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, витраченим на них часом, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, є сума 10 000 грн (по 5000 грн кожній позивачці).

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка подана їх представником ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати, пені та сум, передбачених ст.625 ЦК України, задовольнити частково.
Розірвати договір оренди землі від 05 вересня 2016 року, який був укладений між ОСОБА_4 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50», щодо земельної ділянки площею 15,1873 га з кадастровим номером 4822380400:01:000:0226. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» на користь ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за 2023 та 2024 роки, пеню, 3% річних та інфляційні нарахування на загальну суму 15 068,45 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» на користь ОСОБА_3 заборгованість з орендної плати за 2023 та 2024 роки, пеню, 3% річних та інфляційні нарахування на загальну суму 15 068,45 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 4556,53 грн та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 5000 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» на користь ОСОБА_3 судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 4556,53 грн та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 5000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   О. В. Локтіонова

Судді   Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.