Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/207/26
Провадження № 2/542/337/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувшиу відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі також – позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ»)через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5339742 від 24 лютого 2025 року в розмірі 14570 грн 00 коп., із яких 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 8170 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 2000 грн 00 коп. – сума заборгованості за штрафами та 400 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією за видачу кредиту.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 62).
Ухвалою суду від 17 березня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалось на те, що 24 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі також – ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5339742 в електронній формі з використанням електронного підпису, який відповідач відтворив шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер його мобільного телефону.
Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки на умовах, передбачених договором.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості в повному обсязі, відповідно до умов договору, не сплатив заборгованість за процентами, комісію.
25 вересня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 25092025, відповідно до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, в тому числі, і до відповідача в сумі 14570 грн 00 коп., із яких 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 8170 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 2000 грн 00 коп. – сума заборгованості за штрафами та 400 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією за видачу кредиту.
Позивачем зазначено, нарахування штрафних санкцій з моменту отримання права вимоги до відповідача, ним не здійснювалось.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати.
Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 64, 65). У прохальній частині позовної заяви позивач просив здійснювати розгляд за відсутності його представника та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 4).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав.
Відповідно до інформації наданої Виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 14.2-16/8, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61).
Судова повістка на 17 березня 2026 року разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 09 лютого 2026 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду з відміткою поштового відділення – «адресат відсутній» від 19 лютого 2026 року (а.с. 66-69).
З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд дійшов висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду від 09 лютого 2026 року вважається такою, що вручена відповідачу.
В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 09 лютого 2026 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки, судова повістка є такою, що вручена відповідачу та враховуючи неподання ним відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.
За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 24 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі – договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 6-18).
Згідно з пунктом 1.2. договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити Комісію, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4000 грн 00 коп.
Відповідно до пункту 1.3. договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення (виплати) кредиту та сплати Комісії, процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору.
Згідно з пунктом 1.4. договору комісія за надання кредиту становить 400,00 гривень. Тип комісії – разова комісія, нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту. Тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка – 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3. цього договору. 
Відповідно до пункту 2.1. договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором, є однією зі складових оплати (другою складовою) за надання та користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до пункту 3.6. договору, зокрема, вказано, що комісія є однією зі складових частин плати (першою складовою) за надання та користування кредитом відповідно до умов цього договору та одноразово нараховується в день надання кредиту.
Підпунктом 4.4. пункту 4 договору визначено, що у разі затримання клієнтом сплати процентів, комісії та/або частини кредиту щонайменше на один календарний місяць Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.
Відповідно до пункту 6.3. договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежного виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання.
Договір № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 лютого 2025 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 (а.с. 18-зі звороту).
Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом.
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначена в додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5339742 від 24 лютого 2025 року (а.с. 19).
Також, електронним підписом ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту – 4000 грн 00 коп., строк кредиту – 360 днів, стандартна процентна ставка – 346,75% річних (0,9500% в день), комісія за надання кредиту – 400,00 грн (а.с. 21-22).
Встановлено, що факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Пейтек» за вих. № 20250930-5336 від 30 вересня 2025 року, в якому зазначено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 24.02.2025 на суму 4000 грн 00 коп., призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 4149500110077123 (а.с. 24).
Підписавши 24 лютого 2025 року договір № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та комісію.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 5339742 від 24 лютого 2025 року, станом на 25 вересня 2025 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Лінеура Україна» склала 14570 грн 00 коп., з якої тіло кредиту – 4000 грн 00 коп., проценти за користування кредитом 8170 грн 00 коп., штрафні санкції – 2000 грн 00 коп., комісія за надання кредиту – 400 грн 00 коп. (а.с. 25-28).
Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Судом встановлено, що 25 вересня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 25092025, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 29-33).
25 вересня 2025 року Клієнтом та Фактором підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 25092025 від 25 вересня 2025 року (а.с. 34).
Відповідно до Реєстру боржників, який є Додатком № 1 до Договору факторингу № 25092025 від 25 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5339742, у загальному розмірі 14570 грн 00 коп. (а.с. 36).
Згідно з платіжною інструкцією № 23274 від 30 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Лінеура Україна» за відступлення прав вимоги (а.с. 35).
Позивачем зазначено, що заходи досудового врегулювання спору не здійснювались.
Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, виконав у повному обсязі.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісією та штрафами, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.
Отже, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 лютого 2025 року, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі: 14570 грн 00 коп., із яких 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 8170 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 2000 грн 00 коп. – сума заборгованості за штрафами та 400 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією за видачу кредиту.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що 24 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 4000 грн 00 коп. строком на 360 днів, із стандартною процентною ставкою – 0,95% за кожен день користування кредитом.
Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір.
Також, електронним підписом - одноразовим ідентифікатором відповідач підписав Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначена в додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5339742 від 24 лютого 2025 року (а.с. 19) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 21-22).
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» про перерахування суми кредиту, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 24).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору перед первісним кредитором, зокрема: ОСОБА_1 порушив вимоги договору щодо вчасної сплати основної суми боргу, з огляду на що за ним рахується заборгованість.
ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу набуло статус нового кредитора за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5339742 від 24 лютого 2025 року і отримало право вимоги щодо ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним договором.
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом, заборгованості за відсотками та комісією не виконав ані перед первісними кредиторами, ані перед фактором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу № 25092025 від 25 вересня 2025 року.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідач не виконує умови кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі.
Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 у добровільному порядку грошові кошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повернуті, а також, що відповідачем добровільно не сплачені проценти за користування кредитом та комісія за надання кредиту, суд зазначає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за договором № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 лютого 2025 року, за основною сумою боргу у розмірі 4000 грн 00 коп., за процентами у розмірі 8170 грн 00 коп. та за комісією за надання кредиту в розмірі 400 грн 00 коп.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафами у розмірі 2000 грн 00 коп., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд зазначає, що відповідні положення процитованої норми стосуються звільнення від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню та інших платежів за прострочення виконання договору у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
З огляду на викладене, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовна вимога про стягнення заборгованості за штрафами в сумі 2000 грн, задоволенню не підлягає, оскільки така заборгованість нарахована у період дії воєнного стану.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за договором № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 лютого 2025 року у загальному розмірі 12570 грн 00 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами у розмірі 8170 грн 00 коп. та суми заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 400 грн 00 коп., оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком й відповідачем не спростовані.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп.
Із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 86,27 % з розрахунку: 12570 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 14570 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 86,27% (відсоток задоволених позовних вимог).
Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2296 грн 85 коп. із розрахунку: 2662 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 86,27% (відсоток задоволених позовних вимог).
Надаючи оцінку вимозі про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів – в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного підтверджуючого документу щодо понесення відповідних витрат, так само відсутні відомості про докази, які позивач витребував, не має інформації про здійснення огляду доказів за їх місцем знаходження, їх забезпечення. 
З огляду на викладене, підстави для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів – в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, вул. Лісова, б.2, м. Бровари, Київська область) заборгованість за договором № 5339742 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 лютого 2025 року у загальному розмірі 12570 грн 00 коп. (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят гривень), що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4000 грн 00 коп. (чотири тисячі гривень), заборгованості за процентами в розмірі 8170 грн 00 коп. (вісім тисяч сто сімдесят гривень) та суми заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 400 грн 00 коп. (чотириста гривень).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, вул. Лісова, б.2, м. Бровари, Київська область)понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2296 грн 85 коп. (дві тисячі двісті дев`яносто шість гривень вісімдесят п`ять копійок).
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, вул. Лісова, б.2, м. Бровари, Київська область;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,АДРЕСА_1 .

Суддя   О.О. Шарова-Айдаєва