Справа № 761/27774/23
Провадження № 2/761/1393/2025
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Пономаренко Н.В.
за участю секретаря Яцишина А.О.
представника позивачів Курзіна О.А. 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Олена Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Катерина Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та витребування майна із чужого незаконного володіння, - 
в с т а н о в и в :
представник позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокат Курзін О.А. звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», ОСОБА_6 в якому з врахуванням відмови від частини позовних вимог, остаточно просив: 
-визнати за ОСОБА_10 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ;
-визнати за ОСОБА_8  в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
-визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
-витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
-витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
-витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до заповіту від 13 лютого 2018 року, складеного ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 являються спадкоємицями щодо майна свого батька ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 від 22 серпня 2018 року, видане за законодавством Республіки Кіпр.
Після смерті ОСОБА_11 його спадкоємиці звернулись із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., якою відповідно до отриманих 13 лютого 2019 року заяв спадкоємців зареєстровано у Спадковому реєстрі спадкову справу № 63758102, що записана в Книзі обліку реєстрації спадкових справ за № 6/2019.
В позові зазначено, що під час здійснення нотаріусом КМНО Забігайло Л.П. діловодства у спадковій справі № 63758102, нею отримано інформаційну довідку від Київського міського бюро технічної інвентаризації, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за спадкодавцем ОСОБА_11 на праві приватної власності.
Проте, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно власником квартири було вказано ОСОБА_6 .
Вказаною особою (відповідачем у справі) набуто право власності на вищевказане нерухоме майно після смерті ОСОБА_11 на підставі правочинів, вчинених ОСОБА_5 , що начебто діяв від імені ОСОБА_13 на підставі довіреності посвідченої Феліппе Боулле, нотаріусом Республіки Сейшельські острови, від 15 липня 2014 року, апостильовану 21 липня 2014 року за № 30917.
З посиланням на вказану довіреність, ОСОБА_5 підписав від імені ОСОБА_11 акт приймання-передачі нерухомого майна від 16 січня 2020 року до статутного капіталу ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та рішення учасника ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» № 16-01/20 від 16 січня 2020 року. 
Вказані акт та рішення стали підставою для внесення приватним нотаріусом КМНО Колесник О.О. 27 січня 2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 35270218 про право власності ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на квартиру АДРЕСА_1 .
В подальшому, 18.05.2020 приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М. був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 36529501 про право власності відповідача ОСОБА_6 на вищевказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.05.2020, укладеного між ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ОСОБА_6 від 16.01.2020 оцінки та приймання-передачі майна, яке вноситься до статутного капіталу ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ`ю
Таким чином, станом на дату звернення до суду із вказаним позовом (04.08.2023) Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить записи про право власності ОСОБА_6 на квартиру.
Позивачі стверджують, що оскільки ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то саме з цієї дати представництво за всіма довіреностями, виданими за його життя - припиняються.
Оскільки ОСОБА_5 від імені ОСОБА_11 підписав акт приймання-передачі нерухомого майна від 16 січня 2020 року до статутного капіталу ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», рішення учасника ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» № 16-01/20 від 16 січня 2020 року, то вказані довіреність, акт, рішення, рівно як і рішення державних реєстраторів - приватних нотаріусів КМНО Колесник О.О. та Дубенко К.М. - відповідач ОСОБА_5 підписав на підставі довіреності, яка припинила свою дію.
Позивачі стверджують, що їх батько - громадянин Кіпру ОСОБА_11 не міг підписати та видати ОСОБА_5 довіреність, що посвідчена Філіппе Боулле нотаріусом Республіки Сейшельські острови від 15 липня 2014 року і апостильована 21 липня 2014 року за № 30917, оскільки ніколи не перетинав кордон Республіки Сейшельські острови.
Також в позові зазначено, що коли позивачі дізнались про те, що ОСОБА_5 розпорядився майном їх батька на підставі вищевказаної довіреності, то вони звернулись до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, яким відкрито кримінальне провадження № 12020100100006177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і в цьому провадженні позивачів визнано потерпілими.
Відповідно до висновку експерта від 14.07.2022, складеного за результатами проведення почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_11 виконаний не ним, а іншою особою з наслідуванням підпису, що беззаперечно свідчить про те, що батько позивачів ніколи не підписував вказану довіреність на підставі якої діяв відповідач ОСОБА_5 . 
Таким чином, на думку сторони позивача, з врахуванням положень ст.ст. 330, 288, 396, 1216, 1268, 1269, 1299 ЦК України, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями дана справа передана судді Пономаренко Н.В., яка ухвалою від 04.08.2023 залишила позовну заяву без руху та надала позивачеві час для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 18.09.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.11.2023 розглянуто та задоволено клопотання позивача про витребування доказів в частині витребування у приватного нотаріуса КМНО Забігайло Л.П. копій матеріалів спадкової справи №6/2019 щодо майна померлого ОСОБА_11 . 
Від приватного нотаріуса КМНО К.М. Дубенко надійшов лист про розгляд справи за її відсутності.
13.02.2024 в підготовчому судовому засіданні був прийнятий та долучений до матеріалів справи відзив відповідача ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» в якому висловлені заперечення проти позову, посилання, серед іншого, на те, що: почеркознавчі експертизи проводились по копіям документів; відсутні докази того, що заяви позивачок про прийняття спадщини були оформлені та прийняті належним чином; відповідачу про смерть учасника не було відомо. Також зазначено, що представником позивача подано в різні суди щодо інших частин спадкової маси аналогічні спори. 
18.01.2024 надійшло клопотання вказаного відповідач про визнання доказів (висновків почеркознавчих експертиз) недопустимими.
13.02.2024 ухвалою суду зупинено провадження у вказаній цивільній справі до набрання законної сили рішенням в цивільній справі №760/15931/23(аналогічні правовідносини, відмінність виключно за об`єктом нерухомості та остаточним набувачем прав власності).
18.10.2024 ухвалою суду провадження по справі поновлено.
19.12.2024 протокольною ухвалою суду клопотання представника позивача про зміну предмета позову залишено без розгляду.
19.02.2025 ухвалою суду заяву представника позивачок про відмову від частини позовних вимог задоволено і закрито провадження в частині позовних вимог:
-визнати недійсним правочин - довіреність, посвідчену Феліппе Боулле, нотаріусом Республіки Сейшельські острови від 15.07.2014, апостильовану 21.07.2014 за №30917 від 2014 року, на підставі якого ОСОБА_5 діяв від імені гр. Великобританії ОСОБА_11 та підписав від його імені АКТ від 16.01.2020 оцінки та приймання-передачі майна, яке вноситься для збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та рішення Учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» №16-01/20 від 16.01.2020;
-визнати недійсним Акт від 16.01.2020 оцінки та приймання-передачі майна, яке вноситься для збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», складений між ОСОБА_11 , від імені якого діяв ОСОБА_5 та ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», від імені якого діяв Зейналов Е.Б. на підставі рішення учасників ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» справжність підписів на якому посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. 16.01.2020;
-визнати недійсним та скасувати рішення про збільшення статутного капіталу Учасника ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» №16-01/20 від 16.01.2020р. ОСОБА_5 , підписаного ОСОБА_5 та ОСОБА_5 від імені ОСОБА_11 справжність підписів на якому посвідчено приватніш нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О., 16.01.2020 року та зареєстровано в реєстрі за №№151, 152 яким квартиру АДРЕСА_1 внесено до статутного капіталу ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ»;
-визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50901720 від 30.01.2020 р. (номер запису про право власності/довірчої власності: 35270218 у державному реєстрі речових прав) державного реєстратора Колесник Олени Олександрівни приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м. Київ права власності на квартиру АДРЕСА_2 ;
-визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.05.2020р. квартири АДРЕСА_1 , серія та номер 589, укладений між ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ОСОБА_6 .
-визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52273808 від 18.05.2020 р. (номер запису про право власності/довірчої власності: 36529501 у державному реєстрі речових прав) державного реєстратора Дубенко Катерини Миколаївни приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м. Київ права власності на квартиру   АДРЕСА_1 .
-зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача шляхом внесення до Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_11 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .
19.02.2025 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» про призначення технічної експертизи документа.
30.04.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду.
18.08.2025 ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» про закриття провадження відмовлено. 
В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Курзін О.А. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
В судове засідання 30.09.2025 відповідачі не з`явились, явку представників не забезпечили, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Треті особи, будучи повідомленими про день та час судового засідання до суду не з`явились, причини неявки не повідомили.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 
Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть № НОМЕР_1 від 22.08.2018, видане за законодавством Республіки Кіпр (т.1 а.с.27).
Встановлено, що 13.02.2018 громадянином Республіки Кіпр ОСОБА_11 був складений заповіт, згідно з яким все рухоме і нерухоме майно, що йому належало, після його смерті в рівних долях - по 1/3 частини - він заповідав його донькам (позивачкам у справі): ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.22-26).
13.02.2019 позивачки, як спадкоємиці ОСОБА_11 , звернулися із заявами про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., якою було зареєстровано у Спадковому реєстрі спадкову справу №63758102 (№6/2019 у нотаріуса) (т.2 а.с.11-91).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.1996 ОСОБА_11 купив квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16-17).
Із наявної в матеріалах спадкової справи №6/2019 довідки БТІ КВ-2019 від 06.12.2019 за №47881 вбачається, що згідно із даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Тесленко А.О., приватним нотаріусом КМНО 02.10.1996 №1822. Дата проведення реєстрації в Бюро - 09.10.1996 за реєстровим №213/31807 (зворот т.2 а.с.59).
Разом із тим, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником вказаного житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 станом на день подання позову значиться ОСОБА_6 (т.1 а.с.31).
Встановлено, що відповідачем ОСОБА_6 вказану квартиру було набуто у власність після смерті ОСОБА_11 у зв`язку з використанням довіреності, посвідченої від його імені Феліппе Боулле, нотаріусом Республіки Сейшельські острови від 15.07.2014, апостильованої 21.07.2014 за №30917, на ім`я ОСОБА_5 .
Так, на підставі цієї довіреності ОСОБА_5 було підписано від імені ОСОБА_11 Акт приймання-передачі нерухомого майна від 16.01.2020 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та рішення Учасника ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» №16-01/20 від 16.01.2020. На підставі цих документів приватним нотаріусом КМНО Колесник О.О. 27.01.2020 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №35270218 про право власності ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на спірне Приміщення (т.1 а.с.31).
Після цього, 18.05.2020 приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.М. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №36529501 про право власності ОСОБА_6 на спірне приміщення на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 589, укладеного між ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ОСОБА_16 .
Відповідно до положень ч.ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Постановою Верховного Суду від 02.07.2025 постанову Київського апеляційного суду від 26.09.2024 залишено без змін.
Так, постановою Київського апеляційного суду від 26.09.2024, яким скасоване заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.11.2023 та ухвалено нове рішення у цивільній справі №760/15931/23 за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Девелопмент» та ОСОБА_17 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Олена Олександрівна та приватний нотаріус Київського нотаріального округу Дубенко Катерина Миколаївна, про визнання довіреності та вчинених на її підставі правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та витребування майна із чужого незаконного володіння встановлені наступні обставини.
Так, у вказаному рішенні суду апеляційної інстанції встановлено, що 16 січня 2020 року, тобто через один рік і п`ять місяців після смерті ОСОБА_11 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 , діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_11 , посвідченої Феліппе Боулле, нотаріусом Республіки Сейшельські острови від 15 липня 2014 року, апостильованої 21.07.2014 за №30917, підписав від імені ОСОБА_11 - Акт приймання-передачі нерухомого майна від 16.01.2020 року, яким до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (Відповідача-2) передав: нежитлове приміщення (в літ. «А»), загальною площею 52,9 кв.м. що в будинку АДРЕСА_4 , вартістю 500 000 грн.; трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальної площею 64.40 кв.м., житловою площею 43.60 кв.м., вартістю 500 000 грн.; двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 38.80 кв.м., житловою площею 20.50 кв.м., вартістю 500 000 грн.; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46 кв.м. , житловою площею 29.90 кв.м., вартістю 500 000 грн., а всього погоджена та оцінена вартість майна, що внесена до Статного капіталу Товариства складає - 2 000 000 (два мільйони) гривень, що становить 16,6% часток Статутного капіталу. Вказаний Акт вчинений відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» №16-01/20 від 16.01.2020, що володіє 100% часток у статутному капіталі - ОСОБА_5 та запрошеної особи - ОСОБА_11 в особі представника ОСОБА_5 , що дії на підставі довіреності від 15 липня 2014 року (т. 1 а.с. 34-39 справи №760/15931/23).
Таким чином, вже у вказаній справі №761/27774/23 судом встановлено, що ОСОБА_16 набув право власності на вказане приміщення після смерті ОСОБА_11 у зв`язку з використанням довіреності, посвідченої Феліппе Боулле, нотаріусом Республіки Сейшельські острови від 15.07.2014, апостильованої 21.07.2014 за №30917, на ім`я ОСОБА_5 .
Відповідно до пп. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.
Як було встановлено судом на підставі доданого до позовної заяви копії Свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 від 22.08.2018, виданого за законодавством Республіки Кіпр, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З цієї дати представництво за всіма довіреностями, виданими за життя ОСОБА_11 , припинено.
Як вбачається із доданої до позовної заяви копії акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та копії рішення Учасника ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» №16-01/20, вони були підписані 16 січня 2020 року відповідачем ОСОБА_5 на підставі наданої йому ОСОБА_11 довіреності, посвідченої Філіппе Боулле нотаріусом Республіки Сейшельські острови від 15.07.2014.
Таким чином, дата підписання цих документів настала вже після смерті ОСОБА_11 , тобто ОСОБА_5 підписано вищевказані документи на підставі довіреності, що припинила свою дію у зв`язку із смертю особи ОСОБА_11 від імені якого вказана довіреність була видана.
При цьому, у п.82 Постанови Верховного Суду від 02.07.2025 в справі №760/15931/23 при перегляді рішення суду апеляційної інстанції зазначено, що вирішуючи спір, апеляційний суд правильно врахував, що ОСОБА_5 передав спірне майно до статутного капіталу ТОВ «СВ Девелопмент» 16 січня 2020 року, тобто після смерті ОСОБА_11 , використовуючи довіреність, яка, за умови її видачі ОСОБА_11 , припинила б свою дію відповідно до пункту 6 частини першої статті 248 ЦК України, а спадкоємиці ОСОБА_11 не погоджують правочину передачі майна їх батька у статутний капітал товариства.
Судом апеляційної інстанції у вищевказаній справі зроблено висновки, що поряд з цим, оскільки судом встановлено, що передача спірного майна до статутного капіталу ТОВ «СВ Девелопмент» була здійснена 16 січня 2020 року, тобто дата підписання документів настала вже після смерті ОСОБА_11 , і ОСОБА_5 підписано вищевказані документи на підставі довіреності, що припинила свою дію у зв`язку із смертю особи ОСОБА_11 від імені якого вказана довіреність була видана (ч. 1 ст. 248 ЦК України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_5 як представником ОСОБА_11 та від імені останнього передачі спірного нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «СВ Девелопмент» не створює правових наслідків для останнього в частині набуття права власності на спірне майно.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 373/626/17, пославшись на свою сталу та сформовану судову практику, вказала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою.
Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений.
У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 95, 98, 121, 123), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114-116, 142-144), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 67), від 12 лютого 2020 року у справі № П/811/1640/17 (пункт 42), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц,від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 37), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 57), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 94)).
Як зазначено в постанові Київського апеляційного суду від 26.09.2024 в справі №760/15931/23, одним із способів захисту речових прав є, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387-388 ЦК України (віндикаційний позов).
Позовом про витребування майна (віндикаційним позовом) є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності індивідуально визначеного майна, до особи, яка ним заволоділа, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.
Відповідно до частин першої, третьої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Встановивши, що 16 січня 2020 року ОСОБА_5 , діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_11 , тобто більше ніж через рік після смерті ОСОБА_11 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ), розпорядився від імені померлої особи (батька позивачок) житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_7 , на підставі вищевказаної довіреності, суд дійшов висновку, що спірне приміщення яке входить до спадщини, яку прийняли позивачки і право власності на яке позивачками набуто з часу її відкриття, з врахуванням ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, - вибуло з володіння власника поза його волею, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про витребування цієї спірної квартири від добросовісного набувача.
Оцінюючи у цій справі наявність підстав для втручання у право на мирне володіння майном, суд виходить з такого.
Статтею 1 Першого протоколу Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу має автономне тлумачення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і «майном».
Як зазначено у вищевказаній постанові суду апеляційної інстанції, предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West AllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном, може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України»).
Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.
Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18)).
У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц зроблено висновок, що: «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням.
В даному випадку, надаючи оцінку обставинам вибуття спірного нерухомого майна з власності позивачів, як спадкоємців померлого, та набуття відповідачем ОСОБА_6 права власності на вказане нерухоме майно в контексті його добросовісності, суд встановив, що спірна квартира вибула на підставі нікчемного одностороннього правочину (довіреності), тобто воля власника на відчуження нерухомого майна була відсутня.
Відповідач ОСОБА_6 , проявивши розумну обачність, мав об`єктивну можливість звернути увагу, що спірне приміщення двічі відчужувалась протягом шести місяців - 16 січня 2020 року і 18 травня 2020 року. При цьому, за пунктом 1.2 Договору купівлі-продажу від 10 липня 2020 року зазначено, що вищевказане спірне нежитлове приміщення належить продавцю на підставі рішення № 16/01-20 учасника ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» за яким ОСОБА_5 діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_11 , передав а єдиний учасник ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» - ОСОБА_5 збільшив Статутний капітал ТОВ «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» за рахунок вищевказаного спірного нерухомого майна (т. 1 а.с. 30-42). 
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.
У пункті 92 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18), Велика Палата Верховного Суду (у подібних правовідносинах) дійшла висновку, що з огляду на особливості принципів диспозитивності та змагальності у цивільному процесі України (згідно з якими сторони вільні у розпорядженні їхніми процесуальними правами, зокрема, і щодо подання зустрічного позову, а суд не має можливості розглянути не ініційовані сторонами питання) та враховуючи приписи частин третьої і четвертої статті 390 ЦК України, позивач не позбавлений можливості заявити до власника земельної ділянки позов про відшкодування необхідних витрат на утримання та збереження останньої, здійснених з часу, з якого власникові належить право на її повернення, а у разі здійснення поліпшень земельної ділянки, які не можуть бути відокремлені від неї без завдання їй шкоди, - позов про відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість земельної ділянки.
Таких вимог у цьому провадженні відповідач ОСОБА_6 не заявляв.
Отже, суд прийшов до висновку, що витребування вищевказаної квартири у відповідача ОСОБА_6 не порушує принцип пропорційності втручання у його право власності.
Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року у справі № 756/5565/21.
При цьому, у постанові Київського апеляційного суду також встановлено, що факти видачі від імені ОСОБА_11 довіреності та користування Відповідачем цією довіреністю стали підставою для звернення Позивачів до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, яким відкрито кримінальне провадження №12020100100006177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Відповідно до Постанови від 22.05.2023 року позивачів визнано потерпілими у цьому провадженні.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12020100100006177 постановою слідчого від 04.08.2022 було призначено судово-почеркознавчу експертизу в Київському НДІ судових експертиз (КНДІСЕ). На вирішення експерта було поставлене наступне питання про те, чи відповідають надані на дослідження зразки підпису гр. ОСОБА_11 - підпису, що міститься у рядку «ОСОБА_11» в документі, який починаєтьтся словами «To whom it may concern…» та закінчується словами «…All my daughter`s expenses are paid by me. Kind Regards ОСОБА_11».
Так, згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №12020100100006177, підписи у водійському посвідченні Республіки Кіпр № НОМЕР_2 , виданому на ім`я ОСОБА_11, у графі (10) паспорта Республіки Кіпр № НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_11 , у графі (12) паспорта Об`єднаного Королівства Великої Британії та Північної Ірландії № НОМЕР_9 виданого на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (термін дії з 22.06.1992 по 22.06.2002) - відповідають підпису, що міститься у рядку «ОСОБА_11» в документі, який починаєтьтся словами «To whom it may concern…» та закінчується словами «…All my daughter`s expenses are paid by me. Kind Regards ОСОБА_11».
Наданий на дослідження зразок підпису гр. ОСОБА_11, який міститься у рядку «Signature» в фотокопії документа, який починається словами «POWER OF ATTORNEY…» та закінчується словами «… ОСОБА_11 Signature» на 2-х аркушах, не відповідає підпису, що міститься у рядку «ОСОБА_11» в документі, який починаєтьтся словами «To whom it may concern…» та закінчується словами «…All my daughter`s expenses are paid by me. Kind Regards ОСОБА_11».
Крім того, 27 червня 2022 року позивачі звернулись до ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» із запитом на проведення почеркознавчої експертизи підпису, що містився на технічній копії документа з назвою «POWER OF ATTORNEY», складеного від імені ОСОБА_11 та датованого «   15 th day of July 2014 ». Для проведення дослідження експерту також були надані оригінали документів зі зразками підписів ОСОБА_11 .
Відповідно до Висновку експерта № 44/22 ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» від 14 липня 2022 року - Фраймович Л.В. , підпис від імені ОСОБА_11 (ОСОБА_11), зображення якого міститься у рядку «Signature» на останньому аркуші технічної копії документа «POWER OF ATTORNEY», складеного від імені ОСОБА_11 (ОСОБА_11), датованого «   15 th day of July 2014 », виконаний не ОСОБА_11 (ОСОБА_11), а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 ). При цьому експертом зазначено, що вказаний Висновок виконаний по технічній копії документа (т. 1 а.с. 76-86).
Окрім вказаного, вже судом касаційної інстанції від 26.09.2024 в цій справі встановлено в п.82 (текст постанови в ЄДРСР), що вирішуючи спір, апеляційний суд правильно врахував, що ОСОБА_5 передав спірне майно до статутного капіталу ТОВ «СВ Девелопмент» 16 січня 2020 року, тобто після смерті ОСОБА_11 , використовуючи довіреність, яка, за умови її видачі ОСОБА_11 , припинила б свою дію відповідно до пункту 6 частини першої статті 248 ЦК України, а спадкоємиці ОСОБА_11 не погоджують правочину передачі майна їх батька у статутний капітал товариства.
А в п.84. вищевказаної Постанови зазначено, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 373/626/17, пославшись на свою сталу та сформовану судову практику, вказала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений.
Крім цього, п.п.103-104 Постанови Верховного Суду в справі №760/15931/23, встановлено, що надаючи оцінку обставинам вибуття спірного нерухомого майна з власності позивачів, як спадкоємців померлого, та набуття відповідачем права власності на вказане нерухоме майно в контексті його добросовісності, суд апеляційної інстанції встановив, що спірне приміщення вибуло із власності спадкодавця на підставі нікчемного одностороннього правочину (довіреності), тобто воля власника на відчуження нерухомого майна була відсутня.
Відповідач не позбавлений можливості звернутись до продавця у якого він придбав спірне майно із вимогами передбаченими, зокрема статтею 661 ЦК України (подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 569/9312/19).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.
Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №262/2707/19.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статті 388 ЦК України, зокрема, у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.
Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, отже, набули право захищати свої права на спадкове майно, в тому числі шляхом витребування цього майна із чужого незаконного володіння на підставі статті 388 ЦК України, а відтак, звертаючись до суду з позовом про витребування майна, обрали ефективний спосіб захисту своїх прав.
Суд, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, прийшов до висновку, що порушені права позивачів підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог про витребування на їх користь квартири із володіння ОСОБА_6 .
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до частини 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності, неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з незалежних від спадкоємця причин.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.1996 ОСОБА_11 купив квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16-17).
Як вже зазначалось, згідно довідки БТІ КВ-2019 від 06.12.2019 за №47881 вбачається, що згідно із даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Тесленко А.О., приватним нотаріусом КМНО 02.10.1996 №1822. Дата проведення реєстрації в Бюро - 09.10.1996 за реєстровим №213/31807 (зворот т.2 а.с.59).
13 лютого 2018 року громадянином Республіки Кіпр ОСОБА_11 був складений заповіт, згідно з яким все рухоме і нерухоме майно, що йому належало, після його смерті в рівних долях - по 1/3 частини - він заповідав своїм донькам ОСОБА_7 (Позивачка-1), ОСОБА_8 (Позивачка-2) та ОСОБА_4 (Позивачка-3). Вказаний заповіт був апостильований встановленим порядком .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть № НОМЕР_1 від 22.08.2018, видане та апостильоване за законодавством Республіки Кіпр (т. 1 а.с. 25-28).
Спадкоємиці ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачки: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 звернулись із заявами про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., якою було зареєстровано у Спадковому реєстрі спадкову справу №63758102 (№6/2019 у нотаріуса). Вказані обставини підтверджуються належно завіреними копіями матеріалів спадкової справи, яка була витребувана судом і які наявна в матеріалах справи.
Поряд з цим, відповідач ОСОБА_6 зареєстрований власником вищевказаного спірного майна на час подання позову і розгляду справи районним судом, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 307521710 станом на 16 лютого 2022 року, сформованою приватним нотаріусом Київського МНО Забігайло Л.П. (т. 1 а.с. 30-31).
Таким чином, право позивачів на спадкове майно, як спадкоємців за заповітом, не визнається і заперечується відповідачем.
Оскільки відбулось незаконне заволодіння вказаною квартирою, у позивачів відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спірне приміщення, яке увійшло до складу спадщини, а тому позивачки позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування у встановленому порядку, тобто шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом їх батька, отже, належним способом захисту прав позивачів в даному випадку є визнання за ними в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , - за кожною. А тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цьому інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті, не впливають на вищевказані висновки суду.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з огляду на предмет та підстави позову, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову та 1) визнати за кожною із позивачок право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ; 2) витребувати у ОСОБА_6 на користь кожної із позивачок (спадкоємиць по 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України та розподіляє судові витрати шляхом стягнення з кожного відповідача на користь кожної позивачки пропорційно до задоволених вимог судовий збір у розмірі (13420,00 грн./3) по 4473,33 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,15, 16, 388, 1216, 1219, 1218, 1231, 1220, 1268, 1296 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд - 
в и р і ш и в :
позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Олена Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Катерина Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та витребування майна із чужого незаконного володіння, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_10 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_8  в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 4473,33 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Девелопмент» на користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 4473,33 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 4473,33 грн.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його(її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повногорішення суду. 
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_7 , громадянка Сполученого Королівства та Республіки Кіпр, адреса: АДРЕСА_8 ), РНОКПП НОМЕР_4 ;
Позивач: ОСОБА_8 , громадянки Республіки Кіпр, адреса: АДРЕСА_9 ), РНОКПП НОМЕР_5 ;
Позивач: ОСОБА_4, громадянка Сполученого Королівства та Республіки Кіпр, адреса: АДРЕСА_13, РНОКПП: НОМЕР_6 ;
Відповідач:  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_10 ; РНОКПП: НОМЕР_7 .
Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», адреса: 07807, Київська обл., с. Дружня, вул. Привокзальна, 13, код ЄДРПОУ: 39827375.
Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_11 , РНОКПП: НОМЕР_8 ;
Третя особа: Колесник Олена Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, адреса: АДРЕСА_12 ;
Третя особа: Дубенко Катерина Миколаївна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу, адреса: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 15-А, прим. 1. Повний текст складений 12.02.2026

Суддя: