П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/475/25-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк Олег Васильович 
Суддя-доповідач: Граб Л.С. 
22 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. 
за участю: секретаря судового засідання: Магрети А.В. 
представника відповідача: Лягери А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Н.И.Г.ГРУП" до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Н.и.Г.ГРУП" (далі ТОВ "Н.и.Г.ГРУП"), звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі ДПС України), в якому (з урахуванням об`єднання справ в одне провадження) просило:
-визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України;
-зобов`язати Державну податкову службу України, протягом 5-ти календарних днів розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.и.Г. ГРУП», від 29 липня 2024 року № 3021/АП та заяву від 26 листопада 2024 року вх. ДПС № 4669/АП, щодо: внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область; внести до Єдиного державного реєстру місць зберігання відомості про місце зберігання тютюнової сировини за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область, на підставі поданих заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.и.Г. ГРУП», від 29 липня 2024 року № 3021/АП та від 26 листопада 2024 року вх. ДПС № 4669/АП; надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Н.и.Г. ГРУП» витяг про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.02.2026 позов задоволено:
-визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо не розгляду заяв ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» від 29 липня 2024 року № 3021/АП та від 26 листопада 2024 року вх. ДПС № 4669/АП щодо внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область;
-зобов`язано Державну податкову службу України, протягом 5-ти календарних днів розглянути заяви ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» від 29 липня 2024 року № 3021/АП та від 26 листопада 2024 року вх. ДПС № 4669/АП, щодо внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання та внести до Єдиного державного реєстру місць зберігання відомості, про місце зберігання тютюнової сировини за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область;
-зобов`язано Державну податкову службу України надати ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» витяг про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. 
Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою, уповноваженого представника для участі в судовому засіданні не направив.
Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» є юридичною особою відповідно до законодавства України та здійснює господарську діяльність.
01.12.2022 Державною податковою службою України видано ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» ліцензію на виробництво тютюнових виробів (тютюну курильного та люлькового) № 990111202200004 на термін- безстроково.
29.07.2024 ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» звернулося до ДПС України із заявою щодо внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область, у якій зазначено місцезнаходження місця зберігання тютюнової сировини найменування, місцезнаходження, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ). До заяви від 29 липня 2024 року позивач, ТОВ «Н.и.Г. ГРУП», додало договір оренди будівлі для складського приміщення від 01 червня 2024 року, акт здачі-приймання від 06 червня 2024 року, який є документом, що підтверджує право користування цим приміщенням.
14.08.2024 ДПС України, надіслано ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» лист № 663/АП/99-00-09-01-01-06, яким повідомлено, що договір оренди будівлі для складського приміщення від 1 червня 2024 року містить відомості про передачу у оренду земельної ділянки площею 0,14 га. Стаття 6 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Однак вказаний договір (право оренди) не зареєстровано у передбаченому законодавством порядку. Вказано, що питання про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру буде розглянуто у визначеному законодавством порядку після надходження до ДПС України документів відповідно до вимог чинного законодавства.
26.11.2024 ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» повторно звернулося до ДПС України, із заявою щодо внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання за адресою вул.Яремчука, буд.36-А м. Сторожинець Чернівецька область, у якій було зазначено місцезнаходження місце зберігання тютюнової сировини, найменування, місцезнаходження, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ).
До заяви долучено договір оренди будівлі для складського приміщення від 01 червня 2024 року, акт здачі-приймання від 06 червня 2024 року, додаткову угоду від 01 листопада 2024 року.
25.12.2024 відповідачем надіслано позивачу листа № 901/АП/99-00-09-01-01-06, яким з посиланням на ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року, ст. 20 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-IX від 18 червня 2024 року, зазначено, що в поданому пакеті документів ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» відсутня інформація щодо встановлення і безперервного функціонування цілодобової системи відеоспостереження за адресою Чернівецька область Чернівецький район м. Сторожинець вул. Яремчука, 36-А. Вказано, що питання внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру буде розглянуто у визначеному законодавством порядку після надходження до ДПС документів відповідно до вимог чинного законодавства.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, що полягає у нерозгляді заяви та невнесенні місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До 18.06.2024 основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначалися Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року.
До вказаного Закону вносились зміни Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», які набрали чинності з 01 липня 2019 року.
Так, статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначалося, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
За змістом статті 2 Закону № 481/95-ВР, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які мають ліцензію на право виробництва тютюнових виробів, вносять місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру лише у разі, якщо таке місце зберігання розташоване за іншою адресою (у приміщенні), ніж місцезнаходження виробництва. 
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання спирту етилового, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), для фізичних осіб - суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
До заяви додаються документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, та довідка про відповідність місця зберігання спирту вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.
Витяг про внесення місця зберігання спирту етилового, біоетанолу або алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, до Єдиного реєстру надається суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) в електронному вигляді в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, протягом п`яти календарних днів від дня подання заяви. Ведення Єдиного реєстру та надання витягів з Єдиного реєстру здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, забезпечує вільний та безоплатний доступ до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі.
За змістом, статті 15 вказаного Закону, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.
Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) протягом семи календарних днів від дня подання заяви. Ведення Єдиного реєстру та видача довідок про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи влади забезпечують вільний доступ до відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 року № 251 (далі - Порядок № 251), яким визначено порядок реєстрації та вимоги до заяви та обов`язкових документів, що подаються при включені місця зберігання до Єдиного реєстру.
Згідно з пунктом 1.1 Порядку № 251 Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
До Єдиного реєстру вносяться:
- відомості про заявника - ідентифікаційний код (номер), найменування (прізвище, ім?я, по батькові), місцезнаходження або місце проживання (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), серія та номер ліцензії, виданої заявнику на відповідний вид діяльності;
- відомості про місце зберігання - місцезнаходження (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), площа місця зберігання (місткість місця зберігання спирту), вид продукції, що зберігається;
- дата включення місця зберігання до Єдиного реєстру;
- серія, номер та дата видачі довідки про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру;
- підстави та дата виключення місця зберігання з Єдиного реєстру.
Пунктом 2.1 Порядку № 25 встановлено, що для внесення місць зберігання спирту або алкогольних напоїв або, тютюнових виробів до Єдиного реєстру суб`єкти підприємницької діяльності подають заяву до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України.
Заява про внесення місця зберігання спирту до Єдиного реєстру подається за формою згідно з додатком 1, а заява про внесення місця зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів до Єдиного реєстру подається за формою згідно з додатком 2 (п. 2.2 Порядку № 25). 
27 липня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №3817-ІХ).
Відповідно до пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону №3817-ІХ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім, зокрема: пунктів 26, 27, 28, 29, 38, 39, 51, 53, 65, 74 частини першої статті 1, частини першої, абзаців п`ятого, сьомого, дев`ятого частини другої, пункту 2 частини третьої, частин сьомої, восьмої, десятої - шістнадцятої статті 3, частини п`ятої статті 6, статей 12, 14, 15, 17, 18, частини четвертої статті 20, статей 21, 24, частини восьмої статті 29, статей 30, 34, 35, 38, 39, 40, розділу VII (крім пунктів 22, 23 і 25 частини другої статті 46, статті 49), абзаців шостого і сьомого підпункту 3 і підпункту 4 пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону, які набирають чинності та вводяться в дію з 1 січня 2025 року.
Судом першої інстанції встановлено, що 29 липня 2024 року позивач звернувся до Державної податкової служби України із заявою про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання та додав до заяви документи, що підтверджують право користування складським приміщенням.
Листом від 14 серпня 2024 року № 663/АП/99-00-09-01-01-06 відповідач повідомив позивача, що останнім надано договір оренди земельної ділянки, який не зареєстрований у визначеному законом порядку. А також зазначено, що питання про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру буде розглянуто у визначеному законодавством порядку після надходження до ДПС України документів відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому, зауважень до інших документів, чи вимоги про надання додаткових документів, лист не містить.
Бездіяльність відповідача що полягає у нерозгляді заяви позивача, останнім до суду не оскаржувалася, натомість Товариство на виконання листа від 14 серпня 2024 року повторно звернулося до ДПС України із заявою від 26.11.2024 щодо внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання за адресою вул.Яремчука, буд.36-А м. Сторожинець Чернівецька область, у якій було зазначено місцезнаходження місце зберігання тютюнової сировини, найменування, місцезнаходження, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ). 
До заяви долучено договір оренди будівлі для складського приміщення від 01 червня 2024 року, акт здачі-приймання від 06 червня 2024 року, додаткову угоду від 01 листопада 2024 року.
Проте, відповідач повідомив позивача, що в поданому пакеті документів ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» відсутня інформація щодо встановлення і безперервного функціонування цілодобової системи відеоспостереження за адресою Чернівецька область Чернівецький район м. Сторожинець вул. Яремчука, 36-А.
Так, абзацом 2 частини другої статті 20 Закону № 3817-IX дійсно передбачено, що на підприємствах, на яких здійснюється виробництво тютюнових виробів та/або ферментація тютюнової сировини, а також у місцях зберігання тютюнової сировини, тютюнових виробів, які розташовані поза місцем провадження діяльності з виробництва тютюнових виробів та/або ферментації тютюнової сировини, повинна бути встановлена та безперервно функціонувати цілодобова система відеоспостереження.
Однак, дана правова норма вже підлягала застосуванню і на момент подання позивачем первинної заяви (29.07.2024) про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання. В той же час посилання на те, що ТОВ "Н.и.Г.ГРУП" не надало інформації щодо встановлення і безперервного функціонування цілодобової системи відеоспостереження, в листі від 14 серпня 2024 року № 663/АП/99-00-09-01-01-06, відсутнє. 
Крім того, на думку суду першої інстанції, вимога відповідача щодо надання документів про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки не передбачена чинним законодавством і є такою, що виходить за межі повноважень відповідача.
Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки за приписами ст. 15 Закону № 481/95-ВР до заяви зокрема додається документ, що підтверджує право користування цим приміщенням. 
В свою чергу, ст.6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. 
В той же час, судом першої інстанції підставно зауважено, що лист податкового органу не може вважатися рішенням, прийнятим за результатами розгляду заяви у розумінні вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР та Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, а отже в даному випадку має місце ухилення від прийняття рішення.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах діяв не у спосіб, встановлений законодавством.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що ні лист від 14 серпня 2024 року № 663/АП/99-00-09-01-01-06, ні лист від 25 грудня 2024 року № 901/АП/99-00-09-01-01-06, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, адже не є актами правозастосування. Такі носять лише інформаційний характер, оскільки не породжують виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків позивача. 
Отже, зважаючи на те, що за результатами розгляду заяв позивача, відповідачем не прийнято рішень у розумінні пункту 19 частини першої статті 4, частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку в частині щодо наявності підстав для визнання протиправною бездіяльності Державної податкової служби України щодо не розгляду заяв ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» від 29 липня 2024 року № 3021/АП та від 26 листопада 2024 року вх. ДПС № 4669/АП щодо внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область та зобов`язання Державної податкової служби України протягом 5-ти календарних днів розглянути заяви ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» від 29 липня 2024 року № 3021/АП та від 26 листопада 2024 року вх. ДПС № 4669/АП щодо внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
Щодо висновку суду першої інстанції про зобов`язання ДПС України внести до Єдиного державного реєстру місць зберігання відомості, про місце зберігання тютюнової сировини за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область та надати ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» витяг про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру, колегія суддів вказує на таке.
Згідно наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким; дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним; при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог; критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область. 
Отже, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень-єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Поняття дискреційних повноважень наведене у пункті 7 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» 17 лютого 2022 року №2073-IX (далі - Закон №2073-IX), згідно з яким дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону №2073-IX здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов:
дискреційне повноваження передбачено законом;
дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом;
правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;
вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.
З огляду на вищезазначене, дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.
Враховуючи вищезазначене, орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.
Виходячи з наведених положень законодавства та меж судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру місць зберігання відомості, про місце зберігання тютюнової сировини за адресою вул. Яремчука, буд. 36-А м. Сторожинець Чернівецька область та надати ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» витяг про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру, без надання оцінки рішенню податкового органу, яке на момент розгляду цієї справи ще не прийнято.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року скасувати в частині зобов`язання ДПС України внести до Єдиного державного реєстру місць зберігання відомості, про місце зберігання тютюнової сировини за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язання надати ТОВ «Н.и.Г. ГРУП» витяг про внесення місця зберігання тютюнової сировини до Єдиного реєстру.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В решті рішення суду першої інстанції, залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.