Справа № 761/10583/26
Провадження № 3/761/2918/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Овсеп`ян Т.В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст.173 КУпАП,
в с т а н о в и л а :

До Шевченківського районного суду м. Києва 23.03.2026 надійшли матеріали справи з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 880372 від 09.03.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 05.03.2026 об 11 год. 48 хв. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А, вчинила дрібне хуліганство, а саме: перебуваючи у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, виражалася в адресу працівників суду нецензурною лайкою, на зауваження не реагувала, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
В той же час, як вбачається з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів, заявниками щодо можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, зокрема є: ОСОБА_2 , який є суддею /заступником голови/ Шевченківського районного суду м. Києва; ОСОБА_3 , Корнійчук Є.Т., які обіймають посаду помічників суддів Шевченківського районного суду м. Києва.
Таким чином, вказані обставини при розгляді справи суддею Шевченківського районного суду можуть викликати у стороннього спостерігача припущення щодо зацікавленості (неупередженості) суду при розгляді справи.
З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).
Отже, достатнім для неможливості участі судді у розгляді справи є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.
Зазначені обставини вимагають від суду створити такі умови для розгляду справи, які б гарантували відсутність як у учасників провадження, так і у сторонніх спостерігачів, сумнівів щодо об`єктивності суду.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За таких обставин, з метою виключення імовірності виникнення у стороннього спостерігача припущення щодо зацікавленості (неупередженості) суду при розгляді даної справи, виникло питання щодо належної підсудності.

Водночас, таке питання КУпАП чітко не врегульовано, а відтак суд виходить з такого.
У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року передбачено, що усі люди є рівними перед законом і мають право без будь-якої дискримінації на рівний захист законом.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, при цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні згаданої Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 у справі «Швидка проти України»).
Отже, в даному випадку суд вважає можливим для вирішення питання щодо належної підсудності даної справи застосувати відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України (ст. 32, 34), які передбачають окрему процедуру щодо звернення до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо направлення відповідних матеріалів провадження з одного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, або для звернення з поданням до Верховного Суду з приводу направлення таких матеріалів з одного до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
З урахуванням викладеного, виникла необхідність направлення справи відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, до Київського апеляційного суду для визначення суду, уповноваженого на її розгляд.
Керуючись ст. 256, 278 КУпАП, ст. 32, 34 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Матеріали справи відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення належного суду, уповноваженого на здійснення судового розгляду зазначеної справи.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя