Справа № 466/241/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді Баєвої О.І.
секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В. 
представника відповідача Смілки Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в:
14.01.2026 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №1636 від 12.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.01.2026 року на адвокатський запит за вих.№ 297-25 від 23.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 супровідним листом за вих. № 10276 від 30.12.2025 року було надано копію протоколу № 1636 від 12.08.2025 року, копію постанови № 1636 від 12.08.2025 року та конверт № 6786. Даним листом було повідомлено, що позивач 12.08.2025 року був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 як порушник військового обліку від 03.07.2025 року, оскільки останній змінив місце проживання і не встав на військовий облік протягом 7 днів за новим місцем проживанням. Також зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складався у присутності ОСОБА_1 , однак останній відмовився від підписання, надання пояснень та отримання копії протоколу, після чого цей факт був зафіксований в присутності двох свідків. 
Позивач стверджує, що відповідач при притягненні позивача до відповідальності не взяв до уваги той факт, що 12.07.2024 року позивач уточнив свої дані. Лише 12.08.2025 року відповідач склав постанову про притягнення останнього до відповідальності, в якій посилався на те, що ОСОБА_1 не став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.10.2012 року за новою адресою. У оскаржуваній постанові відповідач нічого не зазначає про те, з якої дати останньому стало відомо, що позивач порушив правила військового обліку, лише зазначено те, що 12.08.2025 року ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 і складено тією ж датою постанову № 1636 від 12.08.2025 року.
Позивач також зазначає, що він має інвалідність 2 групи та пересувається за допомогою крісла колісного. Коли його доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівники даного ТЦК та СП його залишили на подвір`ї, бо пандус у даному ТЦК та СП відсутній. Позивач наголошує, що коли він перебував на подвір`ї, до нього ніхто з працівників ТЦК та СП не приходив і на давав для ознайомлення та для підпису протокол про адміністративне правопорушення. Тому, позивач заперечує факт відмови від підпису у протоколі та надання пояснень і не розуміє, де взялися свідки, які підтвердили факт відмови від підпису, якщо останній перебував на подвір`ї ТЦК та СП і жоден працівник не вийшов до нього. З приписами ст. 268 КУпАП , а також з датою, часом та місцем розгляду справи позивач зазначає, що не був ознайомлений, а тому просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.
Ухвалою від 15 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Відповідач позовні вимоги заперечив у відзиві на позовну заяву, просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 12.08.2025 року був доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно витягу АІТС «Оберіг» та реєстру територіальної громади було встановлено, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та в порушення вимог чинного законодавства не встав на облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також стверджує, що згідно з даними системи Реєстру «Оберіг» позивач 12.07.2024 здійснив лише уточнення контактних даних, проте на військовий облік не став, що підтверджується відсутністю даних у графі «Дата взяття на облік». Щодо належного повідомлення позивача про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначає, що позивач не забезпечив отримання ним кореспонденції за місцем реєстрації, а відтак вважається належним чином повідомлений про дату розгляду справи.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили розгляд справи проводити у їх відсутності.
Представник відповідача Смілка Р.В. позовні вимоги заперечив, надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову. 
Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
12 серпня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 складено постанову № 1636 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 вчинив порушення правил військового обліку під час дії особливого періоду, що введений Указом президента України від 17.03.2014 №303/2014, воєнного стану, що введений Указом Президента України від 24.02.2022 (зі змінами) та загальної мобілізації, що введена Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 (зі змінами).
На копії вищевказаної постанови, яка надана суду як позивачем так і відповідачем, відсутня відмітка про її отримання ОСОБА_1 , а також відсутні відомості про її направлення.
За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно абз. 1 п.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Позивач зазначає, що постанову відносно нього винесено без належного повідомлення та без забезпечення права на участь у розгляді і на захист.
Відповідач у відзиві не наводить доказів на підтвердження належного повідомлення позивача про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, така винесена у день складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , що в свою чергу спростовує викладені у відзиві доводи відповідача про скерування повідомлення про виклик поштовою кореспонденцією.
Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку.
Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суду не представлено доказів того, що ОСОБА_1 належним чином був сповіщений про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Слід зазначити, що закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.
Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
У силу ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
При цьому, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто виключно у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Тобто, має бути сукупність умов - підтвердження своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи і відсутність клопотання порушника про відкладення її розгляду.
Як передбачено у ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 210 КУпАП покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин і дотримання процедури розгляду визначеної нормами ст. 278 КУпАП.
У постанові від 31 березня 2021року у справі №676/752/17 Верховний Суд наголосив, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, серед іншого, передбачені відносно розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 6 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.
Судом встановлено, що у даному випадку, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без повідомлення позивача у належний спосіб та порядку, встановлений процесуальним законодавством, про розгляд адміністративної справи, що в силу приписів ч.1 ст.268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.
Тобто, відповідачем позбавлено позивача прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Крім того, у матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили б про роз`яснення позивачу його прав, визначених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, під час розгляду відповідачем безпосередньо справи про адміністративне правопорушення.
У свою чергу, зазначені процедурні порушення (розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату її розгляду) є самостійними та безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022р. у справі №683/743/17, від 21.05.2020р. у справі №286/4145/15-а, від 17.06.2020р. у справі № 712/10440/16-а та від 30.09.2019р. у справі №591/2794/17.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За вищезазначених обставин суд вважає, що постанову №1636 від 12.08.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
При цьому слід зазначити, що позивач просив суд поновити строк на звернення до суду з позовом, вказуючи про його пропущення з поважних причин, оскільки він не знав про накладення на нього адміністративного стягнення, а про оскаржувану постанову від 12.08.2025 року дізнався лише 05.01.2026 року з відповіді на адвокатський запит.
Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За таких обставин, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови раніше 05.01.2026 року, суд вважає, що він з поважних причин пропустив строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а тому вважає можливим його поновити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 77, 139, 205, 211, 217, 241-246, 250, 251, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови №1636 від 12.08.2025 року за ч.3 ст. 210 КУпАП.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити .
Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1636 від 12.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 532,48 грн ( п`ятсот тридцять дві гривні 48 коп.) судового збору.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя	  	О.  І.  Баєва