РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/4041/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання О.В.Драної; представника позивача – К.В.Сидорчук; представника відповідача – не прибув; представника третьої особи – не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Рівненської міської ради (далі – Позивач) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Корольчук Наталії Іванівни щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №460/6806/25, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 09.01.2026; визнати протиправними та скасувати: Постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2026, Постанову про стягнення виконавчого збору від 24.02.2026, та Постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 24.02.2026; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повернути Рівненській міській раді (р/р UA338201720344220021000046323, МФО 820172, ЄДРПОУ 04057758, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ) сплачені кошти у розмірі 34588,00 грн. (виконавчого збору) та 352,00 грн. (виконавчих витрат).
Стислий виклад позиції Позивача та заперечень Відповідача.
Позивач зазначає, що 27 лютого 2026 року Рівненською міською радою отримано Постанову про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер ВП: 80311155) від 24.02.2026, Постанову про стягнення виконавчого збору від 27.02.2026 та Постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 27.02.2026. Такі рішення винесені на виконання виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду щодо зобов`язання Рівненської міської ради на черговому пленарному засіданні сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. При цьому, 19 лютого 2026 року на пленарному засіданні чергової тридцять восьмої сесії Рівненської міської ради восьмого скликання за результатами розгляду відповідних проєктів рішень Рівненської міської та здійснення процедури голосування, Рівненська міська рада прийняла рішення № 7958 від 19.02.2026 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки на АДРЕСА_1 , на якій розташований об`єкт нерухомого майна». Тобто, рішення суду виконане Позивачем добровільно та до моменту відкриття виконавчого провадження. Вказане свідчить про протиправність рішень державного виконавця, які підлягають скасуванню. 
Відзив на позовну заяву в порядку статей 159, 162, 261 КАС України Відповідачем не поданий. 
Ухвалою суду від 09.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287 КАС України), у відкритому судовому засіданні на 24.03.2026; залучено до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_1 .
У судове засідання 24.03.2026 прибув представник Позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою суду від 24.03.2026, постановленою без оформлення окремого документа, вирішено продовжити розгляд справи у судовому засіданні за відсутності представників Позивача та Третьої особи, оскільки останні належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд 

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №460/6806/25 постановлено:
«Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю. Визнати протиправною бездіяльність Рівненської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного. Зобов`язати Рівненську міську раду на черговому пленарному засіданні сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні».
09 січня 2026 року ОСОБА_1 виданий виконавчий лист №1 щодо зобов`язання Рівненської міської ради на черговому пленарному засіданні сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Корольчук Наталією Іванівною винесені рішення в межах виконавчого провадження №80311155 від 24.02.2026:
Постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду №460/6806/25 щодо зобов`язання Рівненської міської ради на черговому пленарному засіданні сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; боржник – Рівненська міська рада; стягувач – ОСОБА_1 ; встановлено боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 13);
Постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн (а.с. 15);
Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 352,00 грн (а.с. 18).
Позивач зазначає, що такі рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними, оскільки предмета виконання на момент їх винесення не було; рішення суду виконане боржником – Позивачем добровільно. 
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість оскаржуваних рішень: Постанови про відкриття виконавчого провадження, Постанови про стягнення виконавчого збору, Постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.
За приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі – Інструкція).
Відповідно до пункту 5 Розділу III. «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Як зазначалося вище, 09 січня 2026 року ОСОБА_1 виданий виконавчий лист №1 щодо зобов`язання Рівненської міської ради на черговому пленарному засіданні сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Тобто, при зверненні боржника до виконавчого органу з виконавчим документом, який відповідає вимогам закону, державний виконавець в силу норм статті 26 Закону №1404-VIII та пункту 5 Розділу III. «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
У даному випадку, виконавчий лист Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у справі №460/6806/25 надійшов до виконавчого органу для примусового його виконання, а тому державний виконавець не мав правових підстав для не відкриття виконавчого провадження.
Тому, заявлена позовна вимога про визнання протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Корольчук Наталії Іванівни щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №460/6806/25, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 09.01.2026, не підлягає до задоволення, оскільки, у спірному випадку, Відповідач діяв у спосіб та в порядку, визначені нормами чинного законодавства.
По суті оскаржуваних рішень – Постанови про відкриття виконавчого провадження, Постанови про стягнення виконавчого збору та Постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, суд зазначає таке.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За приписами частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Частиною першою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону №1404-VIII).
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону №1404-VIII).
Відповідно до пункту 8 Розділу III. «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Відповідно до статті 42 Закону №1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Аналіз положень статей 26 та 27 Закону №1404-VIII дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.
За правилами статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР), міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законам до їх відання. 
Стаття 26 Закону № 280/97-ВР визначає виключну компетенцію міських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. 
Дана норма закону є одним із засобів забезпечення провідної ролі міських рад як органів міського самоврядування, які покликані представляти відповідні територіальні громади та здійснювати від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. 
Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
Статтею 71 Закону № 280/97-ВР передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. 
У відповідності до статті 12 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) до повноважень міської ради відноситься розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб або надання земельних ділянок комунальної власності у користування.
Рівненська міська рада, здійснюючи свої повноваження, керується Регламентом Рівненської міської ради 8-го скликання, затвердженим рішенням Рівненської міської ради від 18.11.2021 № 1619 (далі – Регламент), який встановлює порядок її діяльності, скликання сесій, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень та з інших процедурних питань, порядок роботи сесії Рівненської міської ради, порядок проведення пленарних засідань Рівненської міської ради, інші процедури, які випливають з повноважень Рівненської міської ради, встановлених Конституцією України і законами України.
Відповідно до п. 1.5 та 1.6 Регламенту, регламент є обов`язковим для виконання депутатами, міським головою, всіма посадовими особами місцевого самоврядування, всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також фізичними особами на території Рівненської міської територіальної громади Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Виключна компетенція Рівненської міської ради передбачена статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до ст. 27 Регламенту підготовка проєктів рішень на розгляд Рівненської міської ради здійснюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», інших законів України та цього Регламенту. Підготовку питань, що вносяться на розгляд Рівненської міської ради, організовує секретар міської ради. Проєкти рішень повинні бути оформленні відповідно до вимог цього Регламенту і погоджені відповідно до вимог цього Регламенту.
Як зазначалося вище, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №460/6806/25 постановлено: «Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю. Визнати протиправною бездіяльність Рівненської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного. Зобов`язати Рівненську міську раду на черговому пленарному засіданні сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні».
На виконання рішення суду № 460/6806/25 Рівненською міською радою за підписом секретаря міської ради підготовлено лист № 12-01-11511/25 від 10.12.2025 на Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо підготовки проєкту рішення Рівненської міської ради на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 по справі № 460/6806/25 (а.с. 20).
Управління земельних відносин листом № 12-01-11591/25 від 11.12.2025 повідомило Рівненську міську раду, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі № 460/6806/25, Управлінням земельних відносин на розгляд сесії Рівненської міської ради підготовлено проєкт рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки площею АДРЕСА_2 безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 21).
Підготовлений Управлінням земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради проєкт рішення, оприлюднений на сайті Рівненської міською ради 17.12.2025 (https://rivnerada.gov.ua/public services/draft-decision-senate/50621).
Розпорядженням Рівненського міського голови від 06.02.2026 №218-ОПД (https://rivnerada.gov.ua/portal/view-content/24414) призначено чергову тридцять восьму сесію Рівненської міської ради восьмого скликання на 19 лютого 2026 року.
Згідно додатку до вищезазначеного розпорядження, в переліку питань, які пропонувалися до розгляду був проєкт рішення Рівненської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 (на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна)» якому було присвоєно № 198.
Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
Статтею 28 Регламенту встановлено порядок розгляду проєктів рішень Рівненською міською радою. 
Зокрема, пунктом 28.1 визначено, що розгляд проєктів рішень на пленарних засіданнях Рівненської міської ради може включати в себе: Розгляд проєктів рішень на пленарних засіданнях Рівнеради може включати в себе: 1) відхилення проєкту рішення (рішення не набрало необхідної кількості голосів); 2) відмову в ухваленні рішення; 3) передачу проєкту рішення на доопрацювання чи відкладення для додаткового вивчення із встановленням строків; 4) опублікування проєкту рішення для публічного обговорення, доопрацювання його з урахуванням наслідків обговорення і повторне подання на перше читання; 5) прийняття проєкту рішення за основу (з можливим доопрацюванням) і доручення відповідним виконавчим органам Рівнеради підготувати проєкт рішення на друге читання; 6) обговорення і схвалення проєкту рішення постатейно та в цілому (друге читання).
19 лютого 2026 року на пленарному засіданні чергової тридцять восьмої сесії Рівненської міської ради восьмого скликання за результатами розгляду відповідних проєктів рішень Рівненської міської та здійснення процедури голосування, Рівненська міська рада прийняла рішення № 7958 від 19.02.2026 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки на вул. В`ячеслава Чорновола, 101-З, на якій розташований об`єкт нерухомого майна» (а.с. 22).
Отже, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №460/6806/25 виконане Позивачем – 19.02.2026, тобто до моменту винесення оскаржуваних Постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження (24.02.2026).
Суд зазначає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. 
За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
Як вже зазначалося, мало місце добровільне та фактичне виконання Позивачем рішення суду, як боржником, ще до моменту винесення оскаржуваних рішень державного виконавця.
Відповідачем не надано суду жодних належних доказів про вжиття заходів примусового виконання рішень, передбачених статтею 10 Закону №1404-VIII, за спірним виконавчим провадженням. І таких не могло бути, оскільки предмета виконання не існувало. 
Вказане свідчить про відсутність підстав для стягнення з Позивача як боржника за виконавчим провадженням №80311155 виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн та 352,00 грн витрат виконавчого провадження, а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню. 
Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. 
Отже, конструкцією цієї конституційної норми передбачено можливість застосування способів захисту права, в тому числі, не передбачених процесуальними нормами.
Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право – конкретизоване у законах України.
Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі – ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997. 
За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в статті 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Це особливо стосується гарантій, закріплених ст. 6 Конвенції, з огляду на визначне місце, яке у демократичному суспільстві займають право на справедливий суд разом з усіма гарантіями за цією статтею (див. рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Альберт-Адам ІІ проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany) [ВП], заява №42527/98, п. 45). У п. 54 рішення у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland, заява №28249/95) Суд також погодився, що можуть бути справи, в яких майбутній позивач повинен мати попередній дозвіл до того, як йому дозволять процедуру подання позову (див. рішення суду у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom). 
Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Зміст адміністративної юстиції – ефективний судовий захист від порушень у публічно-правових відносинах.
Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені частиною першою статті 5 та частиною другою статті 245 КАС України. 
Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, така особа має право звернутися до суду та просити про їхній захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням – визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. 
Суд зазначає, що у даному випадку належним способом захисту прав та інтересів Позивача буде визнання протиправними та скасування рішень – Постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2026, Постанови про стягнення виконавчого збору від 24.02.2026, та Постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 24.02.2026, оскільки на момент їх винесення рішення суду виконане боржником добровільно, а предмета виконання фактично не існувало. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повернути Рівненській міській раді (р/р UA338201720344220021000046323, МФО 820172, ЄДРПОУ 04057758, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ) сплачені кошти у розмірі 34588,00 грн. (виконавчого збору) та 352,00 грн. (виконавчих витрат), суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога – вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
За правилами частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Зважаючи на попередній висновок суду про протиправність оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення похідної позовної вимоги зобов`язального характеру. 
За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень – Постанови про відкриття виконавчого провадження, Постанови про стягнення виконавчого збору та Постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси Позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.
Тому, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково. 
За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
На користь Позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1664 грн 00 коп, сплачена відповідно до Платіжної інструкції від 05.03.2026 №154. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Рівненської міської ради (вулиця Соборна, 12А, місто Рівне, 33028; код ЄДРПОУ 34847334) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вулиця Замкова, 29, місто Рівне, 33028; ЄДРПОУ 45813957), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинення певних дій – задовольнити частково. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: 
Постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2026 ВП №80311155;
Постанову про стягнення виконавчого збору від 24.02.2026 ВП №80311155; 
Постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 24.02.2026 ВП №80311155. 
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повернути Рівненській міській раді (р/р UA338201720344220021000046323, МФО 820172, ЄДРПОУ 04057758, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ) сплачені кошти у розмірі 34588,00 грн (виконавчого збору) та 352,00 грн (виконавчих витрат).
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути на користь Рівненської міської ради суму судового збору у розмірі 1664 грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 24 березня 2026 року

Суддя       К.М. Недашківська