Справа № 212/7856/25 
2/212/2425/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року місто Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,
В С Т А Н О В И В:
08 липня 2025 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 в якому просив стягнути заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2020 по 31.05.2025 у розмірі 33425,43 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 5472,21 гривень, 3% річних у розмірі 1430,50 гривень, плату за абонентське обслуговування 347,34 гривень, пеню у розмірі 977,78 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3068,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в даній квартирі, який не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.11.2020 по 31.05.2025. Оскільки відповідач не здійснює оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.
Заочним рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 14 жовтня 2025 року позов задоволено.
Ухвалою суду від 16 січня 2026 року за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, рішення суду від 14 жовтня 2025 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.
28.01.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати строк позовної давності за період з 01.11.2020 по 31.05.2022.
06.02.2026 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача до суду не з`явилася, надала письмове клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності Проти позовних вимог заперечує та просить задовольнити вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву. 
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630(далі Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем реєстрації відповідачів.
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Квартира за адресою АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на яку відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги з централізованого опалення.
Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.
Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.
Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.
Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
Дослідивши Детальний розрахунок заборгованості, а саме нарахування по рокам із зазначенням періодів нарахування, перерахування, оплати послуг, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних, суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення за період з 01.11.2020 по 31.05.2025 в сумі 33425,43 грн, плату за абонентське обслуговування – 347,34 грн, а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат в сумі 5472,21 грн та 3% річних в сумі 1430,50 грн.
Доказів спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано.
Отже, на думку суду, обставини порушення відповідачем оплати за спожиту теплову енергію є доведеними у межах суми заборгованості у розмірі 33425,43 гривень.
У поданому до суду відзиву від 28.01.026 року ОСОБА_1 зазначає про необхідність застосування наслідків спливу позовної давності.
За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Разом з тим, судом не було враховано, що, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.
У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.
За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.
Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за квітень 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 01.11.2020 року.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута з 01.11.2020 по 31.05.2025 включно, що становить 33425,43 грн, плата за абонентське обслуговування 347,34 грн. 
Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання(підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені.
Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню сума індексу інфляції у розмірі 5472,21 гривень, три проценти річних у розмірі 1430,50 гривень, пеня у розмірі 977,78 гривень.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 33425,43 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 5472,21 гривень, 3% річних у розмірі 1430,50 гривень, плату за абонентське обслуговування 347,34 гривень, пеню у розмірі 977,78 гривень, всього 41653,27 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України,стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень також належить стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 247, 263-265,267- 268 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 7 Зарічний, буд. 8, кв. 52 за період з 01.11.2020 по 31.05.2025 за спожиту послугу з постачання теплової енергії (центрального опалення) у розмірі основного боргу у розмірі 33425,43 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 5472,21 гривень, 3% річних у розмірі 1430,50 гривень, плату за абонентське обслуговування 347,34 гривень, пеню у розмірі 977,78 гривень, всього 41653 (сорок одна тисяча шістсот п`ятдесят три) гривні 27 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», ЄДРПОУ 00130850, місцезнаходження юридичної особи: 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 25 березня 2026 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт