справа № 489/10526/25  провадження №2/489/845/26

РІШЕННЯ
Іменем України

10 квітня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 320213501 від 19.07.2024 у розмірі 53812,50 грн., а також 2422,40 грн. судового збору і 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Позов обґрунтувало тим, що 19.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідачем укладено кредитний договір № 320213501у формі електронного документу з використанням електронного підпису за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «ТАЕК-2235».
Кредитор свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши кредит у розмірі 12100,00 грн. шляхом перерахування коштів на її банківську картку. В подальшому відповідач збільшила суму кредиту, у зв`язку із чим загальна сума кредиту становить 16700,00 грн.
24.09.2024 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/1, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 320213501 від 19.07.2024, що підтверджується Реєстром прав вимоги б/н від 24.09.2024.
28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 28/0525-01, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується Реєстром прав вимоги №1 від 28.05.2025.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е. Відповідно до Реєстру прав вимоги до договору факторингу № 1 від 16.07.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 62162,50 грн. 
Так як станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором відповідачем добровільно не погашена, позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 25.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 

Ухвалою суду від 26.02.2026 продовжено розгляд справи у зв`язку із повторним направленням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви. Цією ухвалою за клопотанням позивача витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Акцент Банк» відомості щодо емітованих платіжних карток на ім`я відповідача та про переказ на нних кредитних коштів.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 19.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 320213501 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 18600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, перший транш якого становив 12100,00 грн. та який надається 19.07.2024. Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду користування на умовах передбачених цим Договором (пункти 2.1, 2.3, 2.4).
Відповідно до пункту 3.1 договору дисконтний період кредитування , протягом якого може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту складає 30 днів від дати отримання першого траншу.
Згідно пункту 5.1 договору кожен окремий транш надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5168-74ХХ-ХХХХ-9937.
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повернення кредиту за всіма траншами є 18.08.2024, а саме 30 днів від дати отримання першого траншу (пункт 7.1 договору).
Зва умовами пункту 7.2 договору, в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому пунктом 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому підпунктом 9.1.1.2 або підпунктом 9.1.1.7 договору.
Згідно пункту 7.3 договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 18.08.2029.
Згідно пункту 9.1.1.7 договору, у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору.
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, розмір яких на момент укладенні договору і отримання першого траншу складає 1,50 % в день від суми залишку кредиту (пункти 8.1, 8.3 договору).
За порушення будь-якого з платежів передбачених цим договором на 14 і більше календарних днів, позичальник зобов`язаний  сплатити на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання, але не більше половини суми кредиту, одержаного споживачем за цим договором (пункту 12.3 договору).
Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «ТАЕК».
До укладення кредитного договору відповідач ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «2235» Паспорт споживчого кредиту. 
22.07.2024 між сторонами кредитного договору укладено дві додаткові угоду, відповідно до яких позичальнику додатково надано додатковий транш кредиту в розмірах 4600,00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 1,50 % в день.
Додаткові угоди підписані відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «MNV24U9E», «MNV2S84K».
Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 19.07.2024, сформованої в системі «moneyveo», заявка містить загальну інформацію про позичальника – ОСОБА_1 , номер договору - 320213501, дату укладення – 19.07.2024, сума кредиту – 12100,00 грн., строк кредиту - 30 днів; персональні дані позичальника, її прізвище ім`я по батькові, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти, дату народження, номер, серію та дату видачі паспорта, РНОКПП; адресу реєстрації та проживання; номер банківської картки – НОМЕР_1 .
Довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога», сформованої 03.06.2025, підтверджується ідентифікацію кредитором особи позичальника - ОСОБА_1 згідно заявки на кредит, поданої 19.07.2024, умови кредитування, відправлення позичальнику на номер телефону одноразового ідентифікатора, його введення позичальником та здійснення 19.07.2024 переказу грошових коштів. 
Перерахування грошових коштів відповідачу підтверджується платіжними дорученнями ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 19.07.2024 на суму 12100,00 грн. та від 22.07.2024 на суму 4600,00 грн.
Загальний розмір виданого відповідачу кредиту становить 16700,00 грн.
Виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошових зобов`язань перед відповідачем підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» наданою на виконання ухвали про витребування доказів – лист від 19.03.2026 №20.1.0.0.0/7-260316/66322-БТ, згідно якого на ім`я відповідача в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . 
Відповідно до наданої банком виписки за договором № б/н за період 19.07.2024 – 24.07.2024 зарахування грошових коштів в розмірі 12100,00 здійснено 19.07.2024 на карту № НОМЕР_2 .
Зарахування на рахунок відповідача ОСОБА_1 грошових коштів згідно додаткової угоди в розмірі 4600,00 грн. підтверджується відповіддю АТ «Акцент Банк» від 03.04.2026 № 21590/47-260330/403-БТ, до якої додано платіжну інструкцію № 898347_1_11020082.128 від 22.07.2024.
Таким чином, виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання із надання відповідачу кредиту підтверджується належними і допустимими доказами.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Набуття прави вимоги заборгованості по кредитному договору позивач підтвердив наступним.
24.09.2024 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу МВ-ТП/1, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 24.09.2024 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 320213501 від 19.07.2024, заборгованість по якому становила 41621,50 грн., з якої 16700,00 грн. основна заборгованість (по кредиту), 16571,50 грн. по процентам, 8350,00 грн. по іншим нарахуванням.
28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги заборгованості по кредитному договору № 320213501 від 19.07.2024, яка згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 29.05.2025 становила 62162,50 грн., з якої 16700,00 грн. основна заборгованість (по кредиту), 37112,50 грн. проценти, 8350,00 грн. неустойка.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу 16/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги по кредитному договору № 320213501 від 19.07.2024
Згідно реєстру боржників № 1 від 16.07.2025 до вказаного договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 320213501 від 19.07.2024 в сумі 62162,50 грн., з якої 16700,00 грн. основна заборгованість (по кредиту), 37112,50 грн. проценти, 8350,00 грн. неустойка.
Із доданого до позову розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відповідач здійснила лише один платіж 21.08.2024 в розмірі 5,00 грн. 
Згідно розрахунку позивача, оформленого у формі виписки з особового рахунка, загальна сума заборгованості відповідача станом на 01.11.2025 за кредитним договором № 320213501 від 19.07.2024 становить 62162,50 грн., з якої 16700,00 грн. основна заборгованість (по кредиту), 37112,50 грн. проценти, 8350,00 грн. штрафні санкції.
04.11.2025 на адресу відповідача ТОВ «ФК «ЕЙС» направило досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості в сумі 62162,50 грн., яку просило погасити у 30-денний строк з моменту отримання вимоги, у іншому випадку змушене буди стягнути заборгованість в судовому порядку.
Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин третьої – шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідженими судом доказами підтверджується, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір та додаткову угоду до нього в електронному вигляді, який підписано за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Належними і допустимими доказами також підтверджується фактичне отримання відповідачем кредитних коштів та порушення грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку просить стягнути позивач.
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає доведеною заборгованість відповідача по тілу кредиту, яка становить 16700,00 грн. та нічим не спростована, а тому позов цій частині підлягає задоволенню.
При вирішенні інших вимог про стягнення процентів та штрафу, суд виходить з наступних правових підстав.
Відповідно до частини першої, другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024 денна ставка не більше 1,5%; з 20.08.2024 денна ставка не більше 1%.
Із розрахунків заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що починаючи з 31.08.2024 і по 15.12.2024, за користування відповідачем сумою кредиту, кредиторами здійснено нарахування процентів за базовою процентною ставкою - 1,50% в день, яка передбачена пунктом 8.3 кредитного договору.
У даному випадку, відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»,  нарахування процентів за вказаний період має бути здійснено за ставкою 1% в день.
Таким чином, розмір прострочених процентів складатиме з 19.07.2024 по 30.08.2024 – 2436,00 грн., а з 31.08.2024 по 15.12.2024 - 19539, 00 грн. (16700,00 х1% х 117). 
Загальний розмір заборгованості по процентам становитиме 21975,00 грн. 
Тому вимога про стягнення процентів підлягає частковому задоволенню. 
Із стягненням з відповідача штрафу в розмірі 8350,00 грн. суд не погоджується, так як його стягнення не відповідає пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення (речення перше пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Таким чином, враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 38675,00 грн., яка складається із 16700,00 грн. тіла кредиту та 21975,00 грн. процентів.
Так як позов задоволено частково, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1506,97 грн. (2422,40 х 62,21%).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, яка понесена позивачем в розмірі 7000,00 грн., суд враховує вимоги статей 137, 141 ЦПК України та бере до уваги складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви, часткове задоволення позову, а також критерії розумності і співмірності.
При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та зважаючи на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, невеликий обсяг наданих доказів у справі, її розгляд в порядку спрощеного провадження і часткове задоволення позовних вимог, а також необхідність врахування дотримання критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи в суді є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. 

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором № №320213501 від 19.07.2024 в загальному розмірі 38675,00 грн.  (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 1506,97 грн. (одна тисяча п`ятсот шість гривень 97 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.). 
У іншій частині вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 429, юридична адреса: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 10.04.2026.

Суддя І.В.Коваленко