П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5434/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
16 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В : 
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року позов задоволено частково. Зокрема:
- визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.02.2025 №2489908937 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 з 01.06.2024 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із врахуванням додаткової вислуги років за період проходження військової служби з 25.02.2022 по 10.04.2023;
- решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки неправильно застосував норми матеріального права, не врахував відсутність у позивача необхідної календарної вислуги років для проведення перерахунку пенсії, не надав належної оцінки доказам, поданим відповідачем, а також вийшов за межі своїх повноважень, втрутившись у дискреційні повноваження органу пенсійного органу щодо перерахунку пенсії.
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не є перешкодою для апеляційного перегляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 53% від сум грошового забезпечення.
Також матеріалами справи підтверджено, що в період з 25.02.2022 по 10.04.2023 позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2023 № 100 (по стройовій частині) позивача з 10.04.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно з цим наказом вислуга років позивача становить: календарна вислуга років станом на 10.04.2023 - 21 рік 04 місяці 19 днів.
У липні 2024 року позивач подав до ГУ ПФУ у Вінницькій області заяву про перерахунок пенсії із врахуванням додаткової вислуги років від часу призову його на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення з військової служби. До заяви додав витяг з наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 10.04.2023 № 100, довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
Листом від 26.08.2024 відповідач повідомив позивача про те, що 01.08.2024 надійшла заява про перерахунок його пенсії. Вказав, що у разі звільнення з військової служби після призначення пенсії, заяву про перерахунок пенсії з урахуванням вислуги років на момент повторного звільнення необхідно подавати до Головного управління через уповноважений структурний підрозділ за місцем проходження військової служби.
Не погоджуючись із відмовою відповідача, викладеному у листі, позивач звернувся до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі №120/12070/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2024 (вх. № 10057/М-0200-23) про перерахунок пенсії з урахуванням доданих документів та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі №120/12070/24, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянуло заяву ОСОБА_1 від 30.07.2024 та рішенням №2489908937 від 25.02.2025 відмовило у перерахунку пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю необхідної календарної вислуги років за нормами чинними на дату повторного звільнення із служби.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова пенсійного органу у перерахунку пенсії позивача є протиправною, оскільки період проходження ним військової служби під час мобілізації підлягає зарахуванню до вислуги років, що впливає на розмір пенсійного забезпечення, а тому відповідач безпідставно не врахував такі обставини при прийнятті спірного рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку законності та обґрунтованості цього рішення виключно в межах оскарженої частини та доводів апеляційної скарги.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) (далі - Закон № 2262-ХІІ), статтями 1-2 та 3 якого визначено коло осіб, які мають право на призначення пенсії за цим Законом.
Відповідно до частин 3, 4 статті 2 Закону № 2262-ХІІ пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Зазначений у частині третій цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення.
Згідно з частинами 1, 2 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (частина друга статті 51 Закону).
Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що пенсіонерам, яким призначена пенсія на підставі Закону та які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, мають право на перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням додаткової вислуги років від часу такого призову на військову службу до дня фактичного звільнення.
Згідно із статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Постанова № 393), передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б» -«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.
Також, пунктом 3 Постанови № 393 передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Отже, до вислуги років може бути врахована додаткова вислуга років від часу призову особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до дня фактичного звільнення.
Колегія суддів вказує, що сам факт проходження позивачем військової служби в період з 25.02.2022 по 10.04.2023, а також участь у заходах, пов`язаних із забезпеченням оборони України, підтверджений документально та встановлений рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі №120/12070/24. Тому, відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України ці обставини є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню.
Як встановлено судом першої інстанції, з 01.06.2007 позивач є пенсіонером МВС України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 53% грошового забезпечення, призначеної при вислузі 21 рік (календарних 20 років).
Згідно військового квитка НОМЕР_2 з 25.02.2022 позивача мобілізовано до лав ЗСУ, а згідно з витягом з наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 10.04.2023 № 100 позивача з 10.04.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У наказі № 100 зазначено, що вислуга років у ЗСУ станом на 10.04.2023 календарна вислуга становить 21 рік 04 місяці 19 днів.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2023 № 3283, ОСОБА_1 в період з 24.08.2022 по 10.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
Отже, в період з 25.02.2022 по 10.04.2023 позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та здобув додаткову вислугу років.
Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Враховуючи вище встановлені обставини, розмір пенсії позивача повинен бути обрахований, виходячи з розрахунку 50 % за 20 повних років + 3 % за повний рік вислуги років.
З оскаржуваного рішення №2489908937 від 25.02.2025 убачається, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, розглянувши заяву позивача після його повторного звільнення, визначило вислугу років у таких розмірах: загальна - 22 роки 01 місяць 15 днів, у тому числі календарна - 21 рік 01 місяць 15 днів. Таким чином, відповідач фактично врахував період проходження позивачем військової служби під час мобілізації, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років у розмірі 53 % грошового забезпечення, призначену при вислузі 21 рік (із яких календарних - 20 років).
Однак попри це, відповідач відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність необхідної календарної вислуги років. 
Норми статей 2, 51 та 63 Закону України №2262-ХІІ у їх системному взаємозв`язку регулюють не лише питання первинного призначення пенсії, але й порядок її подальшого перерахунку у разі виникнення обставин, що впливають на розмір пенсійного забезпечення. При цьому законодавець чітко розмежовує підстави для призначення пенсії та підстави для її перерахунку, які не є тотожними за своїм змістом та правовою природою.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у випадку повторного проходження військової служби після призначення пенсії, правове значення має сам факт набуття додаткової вислуги років, що підлягає врахуванню при визначенні нового розміру пенсії. Відтак, перерахунок пенсії у такому випадку не ставиться у залежність від досягнення особою певного мінімального обсягу календарної вислуги років, необхідного для первинного призначення пенсії, а здійснюється виключно з підстави збільшення тривалості служби.
Таким чином доводи апелянта щодо відсутності у позивача необхідної календарної вислуги років як підстави для відмови у перерахунку пенсії є помилковими, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та фактично підміняють процедуру перерахунку пенсії процедурою її призначення, що суперечить змісту Закону №2262-ХІІ.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 25.02.2022 по 10.04.2023 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, що відповідно до вимог законодавства підлягає зарахуванню до вислуги років, у тому числі на пільгових умовах, та впливає на розмір пенсійного забезпечення. Вказані обставини належним чином встановлені судом першої інстанції та не спростовані апелянтом.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2489908937 від 25.02.2025 про відмову у перерахунку пенсії прийняте без урахування фактичних обставин справи, з порушенням вимог чинного законодавства та є протиправним. 
Водночас, обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права є належним та ефективним, оскільки спрямований на відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з урахуванням додаткової вислуги років, набутої у період проходження військової служби з 25.02.2022 по 10.04.2023, починаючи з 01.06.2024.
Стосовно доводів апелянта щодо того, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними та ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи спірних правовідносин.
Дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень передбачають можливість вибору між кількома правомірними варіантами поведінки, однак у даному випадку відповідач не наділений свободою розсуду щодо зарахування до стажу (вислуги років) періодів, які підтверджені належними доказами та відповідають вимогам законодавства.
Натомість, за наявності встановлених законом умов, орган Пенсійного фонду зобов`язаний діяти у чітко визначений спосіб, а саме врахувати відповідні періоди та призначити (здійснити перерахунок) пенсію, що свідчить про відсутність у нього дискреції у цьому питанні.
З огляду на викладене, зобов`язання судом відповідача провести перерахунок та виплату пенсії є належним способом захисту порушеного права, а не втручанням у дискреційні повноваження, оскільки у спірних правовідносинах відповідач не мав альтернативних правомірних варіантів поведінки.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.