Справа № 435/6575/12
2/214/193/13 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

20 лютого 2013 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: 
головуючого – судді Бондар Я.М.,
при секретарі – Джемерчук О.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 29 лютого 2012 року в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи відносно відповідача ОСОБА_2 за обвинуваченням по ч.3 ст.368, ч.2 ст.15 та ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369, ч. 1ст. 375 КК України, при відмові підсудного від дачі показань, суддею Казанківського районного суду Миколаївської області Вжещ С.І. у присутності секретаря судового засідання, прокурора, підсудного, захисників, потерпілих були оголошені протоколи допитів обвинуваченого ОСОБА_2 від 14.09.2011 року та від 28.11.2011 року. В цих показаннях відповідач на думку позивача, поширив негативну та перекручену інформацію про нього, звинувативши його у неповазі до суду, пропозиції хабара судді, шахрайстві щодо довірителів через начебто присвоювання більшої частини одержаних ними грошей за судовими рішеннями на їх користь, поширив недостовірну інформацію: про психічний стан позивача, як скандальну та неадекватну особу, яка начебто перебуває на обліку в ПНД через психічне захворювання; про дзвінки судді у стані алкогольного сп`яніння; про біготню позивача то до залу судового засідання, то від судді Українця Ю.Й.; про нібито спробу позивача вручити відповідачеві гроші та інше, чим принизив гідність, честь та ділову репутацію позивача як особи, яка займається захистом трудових прав громадян України через представництво їх законних інтересів у суді. Після оголошення в суді цих показань відповідача у позивача загострилися його хронічні захворювання та з`явилося нове – стенокардія напруження, він поніс моральні страждання та переживання. Позивач просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 спростувати недостовірну негативну інформацію, викладену ним в протоколах допитів обвинуваченого від 14.09.2011 року та від 28.11.2011 року в такий самий спосіб, як її поширено, тобто в письмовій формі повідомити Казанківський районний суд Миколаївської області про те, що згадана негативна інформація про ОСОБА_1 є недостовірною; стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням гідності та честі, ділової репутації – 50000 грн.
В судовому засіданні позивач свій позов підтримав на підставах викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, за згоди позивача суд розглянув дану справу заочним провадженням на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України.
Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
29 лютого 2012 року в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи відносно відповідача ОСОБА_2 за обвинуваченням по ч.3 ст.368, ч.2 ст.15 та ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369, ч. 1ст. 375 КК України, при відмові підсудного від дачі показань, суддею Казанківського районного суду Миколаївської області Вжещ С.І. у присутності секретаря судового засідання, прокурора, підсудного, захисників, потерпілих були оголошені протоколи допитів обвинуваченого ОСОБА_2 від 14.09.2011 року та від 28.11.2011 року. В цих показаннях дійсно містяться вислови відповідача, наведені позивачем у даному позові і є такими, що містять негативну інформацію відносно відповідача. Адже згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. 
Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 

Згідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. 
Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. 
Показання відповідача є одним із джерел доказів у кримінальній справі і саме як доказ були оголошені головуючим суддею протоколи допитів відповідача як обвинуваченого від 14.09.2011 року та 28.11.2011 року під час розгляду судом кримінальної справи за обвинуваченням відповідача, оцінювався судом саме як один із доказів при постановленні вироку.
У вироці Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2012 року, дослідженому у судовому азсіданні, зазанчено, що відносно позивача у даній цивільній справі ОСОБА_1 слідчим прокуратури Дніпропетровської області від 28.11.2011 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками ч.4 ст. 27 та ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Отже негативна інформація у показаннях відповідача ОСОБА_2 , даних на досудовому слідстві відносно позивача, знайшла свою адекватну оцінку компетентною особою. 
Згідно до п. 17 вищезгаданої Постанови Пленуму ВСУ не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. 
Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, нанесеної скоєнням ОСОБА_2 злочину був розглянутий та частково задоволений у вироці суду по вищевказаній кримінальній справі.
У даній же цивільній справі, суд повинен прийти до висновку, що оголошення головуючим суддею в ході розгляду кримінальної справи показань підсудного, даних ним при провадженні досудового слідства у якості обвинуваченого, у присутності учасників судового розгляду не є поширенням недостовірної інформації у розумінні ст.ст. 94, 277 ЦК України, тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Відповідно до статті 88 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні даного позову, судові витрати понесені позивачем, відшкодуванню йому не підлягають. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 60, 88, 212- 215, ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В: 

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Дане рішення було постановлено заочно, може бути переглянуте за відповідною заявою поданою відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бондар Я.М.