Справа № 467/268/26
Провадження № 2/467/301/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 року с-ще Арбузинка
Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Догарєвої І.О.,
за участю: секретаря судового засідання Скорнякової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року адвокат Кривіцька Жанна Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька. 
В позовній заяві зазначено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 03 грудня 2022 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.01.2025 року. У шлюбі народилася дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.10.2023 року, яке видане Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Дитина сторін не була зареєстрована за жодною із адрес місця реєстрації своїх батьків, однак після розірвання шлюбу, фактично продовжувала та продовжує проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована та проживає позивач. Створені всі належні та якісні умови для проживання доньки, зростання і розвитку. Дитина проживає в сприятливих умовах, де отримує безмежну турботу і увагу, належний догляд і виховання. Мати займається вихованням, навчанням та розвитком, піклується про здоров`я доньки. Дитина на теперішній час не має зареєстрованого місця проживання. Спір щодо визначення місця проживання дитини між нею та відповідачем відсутній, жодних заперечень стосовно проживання доньки разом із матір`ю від відповідача немає.
З метою належного оформлення місця проживання доньки, позивач 25.02.2026 року звернулася до Центру надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради із заявою про реєстрацію дитини за місцем її фактичного проживання за адресою матері, однак 25.02.2065 року отримала відмову, через відсутність згоди батька дитини на проведення вказаної дії. 
Відповідач добровільно згоду на реєстрацію дитини за фактичною адресою проживання не надає, хоча позивачка неодноразово зверталась до відповідача з приводу надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини. 

Оскільки відсутність реєстрації дитини за місцем фактичного проживання її матері суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на охорону здоров`я, на освіту та соціальний захист, тому за захистом порушених прав дитини з питання її реєстрації, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. 
Також, рішення суду про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є самостійною підставою для реєстрації дитини за відсутності такої згоди.
На підставі вищевикладеного, просила суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг міста Південноукраїнська в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 11.02.2026 року електронною поштою надійшло клопотання від начальника центру про проведення судового засідання без участі представника центру, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 31.03.2026 року надійшла заява, в якій пояснив, що не перешкоджав позивачці в наданні дозволу на реєстрацію дитини. Звертався до Центру надання адміністративних послуг з цього приводу, телефонував позивачці, але вона відмовлялася від спілкування з ним. Проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить судове засідання провести без його участі. 
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне:
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 .
Копією рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 січня 2025 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 відновлено її дошлюбне прізвище ОСОБА_5 . 
Позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3 . 
З метою належного оформлення місця проживання доньки, позивач 25.02.2026 року звернулася до Центру надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради із заявою про реєстрацію дитини за місцем її фактичного проживання за адресою матері, однак 25.02.2065 року отримала відмову, через відсутність згоди батька дитини на проведення вказаної дії. 
Дитина постійно проживала та проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, тобто виховується та забезпечується усім необхідним без батьківського піклування і допомоги, отримує турботу і увагу, належний догляд та виховання. 
Відповідач добровільно згоду на реєстрацію дитини за фактичною адресою проживання не надає, хоча позивачка неодноразово зверталась до відповідача з приводу надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Такої згоди між батьками дитини не було досягнуто.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Згідно з п. 26 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини, за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.
З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей віком до 14 років, тому приходить до висновку, що рішення про надання згоди на зміну місця реєстрації дитини без згоди батька за місцем проживання матері буде ефективним способом захисту прав дитини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 17, 18, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька -задовольнити.
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Догарєва