Справа № 307/1045/26	

Провадження № 3/307/295/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року           м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., за участю секретаря судового засідання Немеш Д.І., прокурора Костак В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Панфілов П.Г. розглянувши у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу №172 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 04.03.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи головою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 12.02.2026 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172- Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно Наказу КНП «Тячівська районна лікарня» від 31.07.2024 N106-о «Про залучення медичного персоналу до складу мультидисциплінарної команди лікарів-спеціалістів військово - лікарської комісії» та додатку №1 до наказу затверджено склад позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно якого, ОСОБА_1 є головою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії.
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.10.2024 «Про призначення персонального складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 » призначено ОСОБА_1 головою військово-лікарської комісії позаштатної постійно діючою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік до 01.04.2025.
Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, лише 12.02.2026 о 15:01 год., тобто несвоєчасно. При цьому поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік у ОСОБА_1 , відсутні. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що таку декларацію подавав вперше, раніше подавав як "кандидат на посаду" і тому виникла технічна помилка у виборі виду декларації, замість "щорічної" вибрав вид декларації як "кандидата на посаду". Однак, зазначив, що дані, які вказані в декларації "кандидата на посаду" та "щорічній" декларації одні і тіж самі, тобто ідентичні. Вказав, що виправлення в подану декларацію під видом "кандидата на посаду" не вносив.
Захисник Панфілов П.Г. в судовому засіданні просив закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що останній свій обов`язок щодо декларування виконав, а саме подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік - 31.03.2025 року, однак допустився помилки при виборі типу декларації та замість "щорічна", вибрав "кандидата на посаду".
Прокурор Костак В.В. в судовому засіданні просив притягнути до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за за ч. 1 ст.172-6 КУпАП ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Заслухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Панфілов П.Г., дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час розгляду справи, встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, уповноваженою на їх складення особою, викладено факт несвоєчасності подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, а саме ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді голови військово-лікарської комісії позаштатної постійно діючої комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 12.02.2026 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Однак, протокол №172 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 04.03.2026 року не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" - "ґ" частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно наказу КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради Закарпатської області від 22.12.2021 року №599-к "Про переведення працівника", ОСОБА_1 , переведено на 0,5 постійної посади лікаря-хірурга (для надання естренної допомоги) хірургічного відділення з 31.12.2021 року (а.с.34).
Відповідно до наказу КНП «Тячівська районна лікарня» від 31.07.2024 N106-о «Про залучення медичного персоналу до складу мультидисциплінарної команди лікарів-спеціалістів військово - лікарської комісії» та додатку №1 до наказу затверджено склад позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно якого, ОСОБА_1 є головою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії (а.с.10-14).
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 15.10.2024 №871 «Про призначення персонального складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 », ОСОБА_1 призначено головою військово-лікарської комісії позаштатної постійно діючою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15-21).
Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 31.12.2024 №1271 «Про призначення на 2025 рік персонального складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 », ОСОБА_1 є головою військово-лікарської комісії позаштатної постійно діючою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.22-33).
Отже, ОСОБА_1 , будучи головою військово-лікарської комісії позаштатної постійно діючою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корпції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, тобто своєчасно.
Разом з цим, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.02.2026 року такий вказує, що у 2025 році вперше здійснював подання електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Через відсутність попереднього практичного досвіду роботи з Єдиним державним реєстром декларації та недостатнє розуміння відмінностей антикорупційного декларування від податкової декларації, яку подавав багаторазово, ним була допущена технічна помилка під час обрання типу документа, внаслідок чого помилково подав дві декларації типу "кандидата на посаду" за різні звітні періоди, вважаючи, що таким чином належно виконує свій обов`язок щодо щорічного декларування. Разом з тим, вказує, що у 2026 році, після виявлення допущеної технічної неточності, діяв відповідно до офіційних роз`яснень НАЗК: невідкладно, з власної ініціативи, вжив заходів для її усунення та подав до Реєстру документ із правильним типом - "Щорічна декларація" за 2024 рік (а.с.56). 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.
Відтак, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій особою, уповноваженою на виконання функцій держави слід враховувати:
- об`єктивну сторону складу цього адміністративного правопорушення, яка полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП. Отже, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом;
- додаткову ознаку об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;
- суб`єктивну сторону цього правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу;
- вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Зокрема, відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, настає за умови, що суб`єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і має прямий або непрямий умисел спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання відповідної декларації, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.
Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.
Як передбачено в ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суд бере до уваги, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).
Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.
Як встановлено судом з матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій, ОСОБА_1 подав декларацію за 2024 рік «кандидата на посаду» 31.03.2025 о 21:04.
При цьому, у декларації кандидата на посаду, поданої 31.03.2025 та щорічної 12.02.2026 міститься інформація про доходи та витрати ОСОБА_1 та членів його сім`ї за 2024 рік. Співставляючи в судовому засіданні дані розділів цих двох декларацій, встановлено повну їх ідентичність, що підтверджує факт допущення описки в частині обрання виду декларації . 
Відтак судом встановлено, що під час подання цієї декларацій, ОСОБА_1 було допущено помилку в обранні виду декларації, а саме така подана як «кандидатом на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого» , а не «щорічну». Також встановлено, що на момент подання цих декларацій, ОСОБА_1 займав посаду голови ВЛК, позаштатна постійно діюча військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що також зазначив у поданою ним декларації та не являвся кандидатом на зайняття цієї посади. Разом з цим, як встановлено під час розгляду справи, внесення виправлень у подану ОСОБА_1 декларацію, як кандидата на посаду, шляхом внесення змін щодо виду цієї декларації є технічно неможливим. Відтак, у разі допущення помилки та подання декларації, як «Кандидата на посаду» єдиним можливим варіантом її виправлення є подання декларації потрібного виду, шляхом її створення заново. З огляду на наведене, а також подання ОСОБА_1 декларації в останній день періоду декларування - 31.03.2025, подання ним нової декларації 1.04.2025 та пізніше, зумовлювало порушення в частині її несвоєчасного подання. При цьому, можливості виправлення, вже поданої декларації не того виду, у визначений Законом строк була втрачена з технічних причин, пов`язаних з неможливістю внесення відповідних виправлень, які не залежали від дій самого декларанта. 
Відтак можна дійти висновку, що ОСОБА_1 , своєчасно подавши декларацію за видом «кандидата на посаду», а не «щорічну» не мав наміру приховати свої доходи за 2024 рік та не мав інших корисливих мотивів.
Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративні правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
В той же час, а ні протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а ні доданих матеріалів до нього, не містять жодного доказу та жодного обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушеня, пов`язане з корупцією.
Прокурором належними доказами не доведено та не спростовано доводи ОСОБА_1 про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю.
Враховуючи наведене, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, на несвоєчасне подання відповідної декларації, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Таким чином вина є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, і відповідно наявність вини має бути доведена беззаперечними доказами, чого в даному випадку зроблено не було.
За таких обставин, враховуючи, що належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення суду не надано, а технічна помилка в назві декларацій, з огляду на саму суть декларування, яке пов`язується із здійсненням фінансового контролю особи, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання декларації, суд вважає, що справу слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Визначити час складення та проголошення повного тексту постанови о 14 год. 00 хв. 3 квітня 2026 року.

Суддя М.М. Бряник