ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 296/3773/24
провадження № 61-16007св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -	Луспеника Д. Д.,		
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,	Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,	

учасники справи: 
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Житомирська обласна рада, Житомирський обласний спортивний ліцей Житомирської обласної ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Житомирського обласного спортивного ліцею, ОСОБА_1 , Житомирської обласної ради на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року у складі судді Драча Ю. І. та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Борисюка Р. М., Павицької Т. М., Шевчук А. М., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житомирської обласної ради, Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради (далі - Житомирський обласний спортивний ліцей, ліцей) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 30 червня 2005 року вона працювала на посаді директора Житомирського обласного спортивного ліцею. 
Рішенням вісімнадцятої сесії VIII скликання Житомирської обласної ради 
від 21 грудня 2023 року № 658 з нею було розірвано контракт на підставі пункту 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку з неможливістю обіймати посаду керівника закладу загальної освіти, як особою, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією.
На виконання зазначеного рішення Житомирської обласної ради, 01 квітня 2024 року Житомирський обласний спортивний ліцей «заднім числом» зі зміною формулювання видав наказ від 29 березня 2024 року № 22-к про звільнення 
ОСОБА_1 на підставі, яка зазначена у рішенні Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658. 
Звільнення позивачки є незаконним та таким, що порушує її конституційне право на працю, норми спеціального та загального законодавства України, а також свідчить про вчинення щодо неї дискримінації, суперечить висновкам Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини. Зокрема, із рішення Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 та наказу Житомирського обласного спортивного ліцею від 29 березня 2024 року № 22-к не зрозуміло, з яких підстав її звільнено.
Жодного законодавчого акта, який встановлює можливість звільнення директора навчального закладу на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України чинним законодавством не передбачено, що свідчить про грубе порушення відповідачами трудового законодавства. 
Незаконне звільнення призвело до стресу та погіршення стану здоров`я позивачки, зокрема вона у стані середньої важкості була госпіталізована до Комунального підприємство «Лікарня № 1 Житомирської міської ради». 
Із часу незаконного звільнення з роботи вона почала страждати безсонням, відчуває постійну нервову напругу, підвищену втомлюваність, виникли проблеми у сім`ї, із знайомими, батьками та ліцеїстами, які просять пояснити, що саме сталося, оскільки знають її як порядну, принципову та чесну людину. 
Стрес через незаконне звільнення, зокрема, призвів до сердечного нападу та підвищення цукру в крові, у зв`язку з чим з 21 грудня 2023 року до 29 березня 2024 року вона вимушена була проходити лікування та купувати необхідні ліки. У зв`язку із зазначеним вона витратила грошові кошти у сумі 16 687,89 грн.
Крім того, незаконним звільненням їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 31 876,00 грн. 
Посилаючись на наведене, позивачка просила суд:
визнати незаконним та скасувати рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.»;
визнати незаконним та скасувати наказ Житомирського обласного спортивного ліцею від 29 березня 2024 року № 22-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
зобов`язати відповідачів поновити ОСОБА_1 на посаді директора Житомирського обласного спортивного ліцею з 21 грудня 2023 року;
стягнути із Житомирського обласного спортивного ліцею середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 21 грудня 2023 року до дня фактичного поновлення на посаді;
стягнути з Житомирського обласного спортивного ліцею 31 876,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 16 687,89 грн на відшкодування майнової шкоди;
допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення її на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць;
вирішити питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 28 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду 
від 18 листопада 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частковою.
Скасовано рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.» та наказ Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради 
від 29 березня 2024 року № 22-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Стягнено із Житомирського обласного спортивного ліцею на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 440 568,00 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, мотивоване тим, що дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. 
Житомирська окружна прокуратура звернулася до Житомирської обласної ради з поданням у порядку, передбаченому частиною третьою статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», 10 листопада 2023 року, тобто саме з цього часу Житомирській обласній раді стало відомо про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, однак рішення про звільнення позивачки Житомирська обласна рада прийняла лише 21 грудня 2023 року, тобто з порушенням строку, встановленого статтею 148 КЗпП України, що є підставою для скасування рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.».
Задовольняючи позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Житомирського обласного спортивного ліцею від 29 березня 2024 року № 22-к, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що 
ОСОБА_2 , хоча й виконувала обов`язки директора Житомирського обласного спортивного ліцею, однак не мала повноважень на підписання наказу про звільнення працівників, зокрема директора ліцею, оскільки таке право закріплене за особою визначеною статутом або іншими установчими документами.
Крім того, згідно з розпорядженням заступника голови Житомирської обласної ради від 02 квітня 2024 року № 64-к «Про покладення виконання обов`язків директора на ОСОБА_2 » лише з 02 квітня 2024 року на заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 було покладено тимчасове виконання обов`язків директора ліцею. 
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 30 серпня 2023 року у справі № 296/5057/23 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частиною першою статті 172-7, частиною другою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП України), та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400,00 грн. Стягнення у вигляді позбавлення права обіймати певну посаду чи займатися певною діяльністю суд не застосовував.
Водночас згідно з пунктом 5 частини другої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» не може обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти особа, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією.
За таких обставин суд першої інстанції, незважаючи на допущені відповідачами порушення трудового законодавства під час звільнення позивачки, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про поновлення її на роботі. 
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що період перебування позивачки у вимушеному прогулі необхідно обраховувати не з дати прийняття Житомирською обласною радою рішення про її звільнення 
(21 грудня 2023 року), а з дати видання Житомирським обласним спортивним ліцеєм наказу від 01 квітня 2024 року № 22-к, оскільки у період з 21 грудня 2023 року до 29 березня 2024 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, який їй було оплачено.
Суд відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 не довела, що стрес, який вона зазначає причиною тривалої хвороби, був наслідком її звільнення.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
У грудні 2025 року Житомирський обласний спортивний ліцей звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Як на підставу касаційного оскарження Житомирський обласний спортивний ліцей посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 708/447/23, 
від 15 червня 2022 року у справі № 604/1157/19, від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, від 12 липня 2023 року у справі № 125/1514/20, від 24 січня 2024 року у справі № 361/76/22 та інших (пункт 1 частини другої 
статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
Посилається на порушення судами норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій не врахували вимог частини другої статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», за змістом якої особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання, тільки тоді підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Водночас до ОСОБА_1 постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 30 серпня 2023 року у справі № 296/5057/23 вже застосовано покарання.
Звільнення позивачки не є притягненням до дисциплінарної відповідальності, оскільки її звільнення відбулося за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» не може обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти особа, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення пов`язаного з корупцією. 
Крім того, суди дійшли помилкового висновку про те, що заступник директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 самовільно змінила підставу звільнення позивачки, зазначену у наказі від 29 березня 2024 року № 22-к, оскільки під час підготовки наказу було допущено технічну описку, яка була виправлена шляхом внесення змін до цього наказу, що не вплинуло на законність та обґрунтованість звільнення ОСОБА_1 . 
Помилковим є також висновок судів про те, що ОСОБА_2 не мала повноважень на підписання наказу від 29 березня 2024 року № 22-к про звільнення позивачки, оскільки відповідно до наказу Житомирського обласного спортивного ліцею від 21 грудня 2023 року «Про виконання обов`язків директора ліцею на період лікарняного листа» виконання обов`язків директора ліцею було покладено на заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 з наданням права підпису.
Крім того, суди дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки її не поновлено не роботі. 
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі, відшкодування майнової та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог. 
Як на підставу касаційного оскарження позивачка посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 28 лютого 2024 року у справі № 357/15166/21, від 13 квітня 2023 року у справі № 540/3994/20, від 04 березня 2020 року у справі № 758/9164/16-ц, від 17 січня 2024 року у справі № 127/33297/21 та інших (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про незаконність рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.» та наказу Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради від 29 березня 2024 року № 22-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, суди попередніх інстанцій перебрали на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції роботодавця, оскільки прийняття на роботу працівника, притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення покладається на роботодавця. 
Суди не врахували, що адміністративна відповідальність за порушення, що пов`язані з корупцією, сама по собі не є підставою для автоматичного позбавлення права перебування на посаді.
Особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення, що пов`язані з корупцією, може бути директором ліцею, оскільки адміністративна відповідальність не призводить до автоматичної заборони обіймати посаду. Однак на неї може бути покладено додаткове покарання у вигляді штрафу з позбавленням права обіймати певні посади, якщо це передбачено санкцією статті, що призвело до відповідальності, що може стати перешкодою для призначення на посаду директора ліцею. 
Тобто, можливість займати посаду директора ліцею залежить від конкретного рішення суду та накладеного покарання, а не від самого факту притягнення до адміністративної відповідальності. 
Суд не може здійснювати власну оцінку можливості подальшого перебування позивачки на посаді директора ліцею, оскільки зазначене виходить за межі необхідного дослідження у контексті застосування норм матеріального права. 
Відповідно до матеріалів адміністративної справи № 296/5057/23 ОСОБА_1 мала право на отримання премії, як вчитель, а також мала право на прийняття племінника на роботу сторожем, але повинна була повідомити про це вищестощий орган. Неповідомлення нею про зазначене було розцінене за порушення, за яке вона понесла відповідальність. 
Застосування дисциплінарної відповідальності передбачене Законом України «Про запобігання корупції» як до корупційних, так і до пов`язаних з корупцією правопорушень. 
Особливістю відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією є те, що вирішення питання про застосування дисциплінарного стягнення до особи винної в учиненні дисциплінарного проступку, покладено не на суд, а на керівника установи і таке рішення оформляється відповідним наказом. 
Із постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 30 серпня 2023 року у справі № 296/5057/23 слідує, що ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частинами першою, другою статті 172-7 КУпАП України, у зв`язку з чим до неї було застосовано покарання у вигляді штрафу.
Суд не застосовував до неї покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. 
Зі змісту частин другої та третьої статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 2 Порядку проведення службового розслідування, яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 200 року № 950 (далі - Порядок № 950), слідує, що невиконання або неналежне виконання працівником службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, а також недодержання вимог законодавства, що призвели до вчинення корупційного проступку, розцінюється як порушення трудової дисципліни.
Строки, передбачені статтею 148 КЗпП України для застосування дисциплінарного стягнення є преклюзивними, а тому накладене з порушенням строків стягнення є неправомірним.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, суди попередніх інстанцій фактично змінили обраний позивачкою спосіб захисту трудових прав та самостійно заборонили їй обіймати посаду директора ліцею. 
Установивши, що звільнення позивачки відбулося з порушенням установленого законом порядку, суди зобов`язані були поновити її на попередній роботі. 
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, неправильно застосував до спірних правовідносин статтю 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та 
статтю 237-1 КЗпП України, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 466/8242/18.
У грудні 2025 року Житомирська обласна рада звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 18 листопада 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Як на підставу касаційного оскарження Житомирська обласна рада посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 708/447/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що Житомирська обласна рада пропустила строк для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки отримала подання Житомирської окружної прокуратури 10 листопада 2023 року.
Суди не звернули уваги на те, що вказане подання Житомирська обласна рада отримала лише 20 листопада 2023 року. Службове розслідування на підставі зазначеного подання проводилося з 27 листопада до 07 грудня 2023 року. 
В акті службового розслідування від 07 грудня 2023 року зазначено, що у зв`язку з тим, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 30 серпня 2023 року у справі № 296/5057/23 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а тому відсутні підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. 
Суди не звернули уваги на те, що звільнення позивачки не є дисциплінарним стягненням, а відбулося на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України. 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» не може обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти особа, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією. 
Частина друга статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» містить пряму заборону особі, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, обіймати посаду директора закладу загальної середньої освіти.
Зазначене дає підстави для висновку про те, що рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 
«Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.» є правомірним. 
У січні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від Житомирської обласної ради, у якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та відшкодування майнової і моральної шкоди - без змін. 
У січні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від Житомирського обласного спортивного ліцею, у якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та відшкодування майнової і моральної шкоди - без змін. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 19 грудня 2025 року касаційну скаргу Житомирського обласного спортивного ліцею на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 19 грудня 2025 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 22 грудня 2025 року касаційну скаргу Житомирської обласної радина рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, витребувано із Корольовського районного суду м. Житомира матеріали справи № 296/3773/24; надано учасникам справи строк для подання відзиву. 
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2026 року (після усунення недоліків) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Житомирського обласного спортивного ліцею на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зупинено виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року до його перегляду у касаційному порядку, за виключенням стягнення на користь 
ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць; надано учасникам справи строк для подання відзиву. 
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Житомирської обласної радина рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України; надано учасникам справи строк для подання відзиву. 
У січні 2026 року матеріали справи № 296/3773/24 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а касаційні скарги Житомирського обласного спортивного ліцею та Житомирської обласної ради - задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що рішенням Житомирської обласної ради від 27 травня 2021 року № 91 переукладено контракт із директором Житомирського обласного спортивного ліцею ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року, з укладенням контракту строком на шість років, тобто з 01 липня 2021 року до 30 червня 2027 року. 
Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 30 серпня 2023 року у справі № 296/5057/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частинами першою, другою статті 172-7 КУпАП України. 
10 листопада 2023 року, відповідно до частини третьої статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку № 950, Житомирська окружна прокуратура звернулася до Житомирської обласної ради із поданням № 51-84-8255вих23 про проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли порушенню вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» директором Житомирського обласного спортивного ліцею Корінною Л. В. 
На підставі розпорядження голови Житомирської обласної ради від 24 листопада 2023 року № 475-К було проведено службове розслідування та складено акт 
від 07 грудня 2023 року, згідно з яким надано рекомендації (пропозиції) 
ОСОБА_1 забезпечити дотримання і чітке виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», розпоряджень голови обласної ради від 24 листопада 2023 року № 474-К «Про застосування зовнішнього контролю» від 07 грудня 2023 року № 526-К «Про застосування зовнішнього контролю». Уповноваженій особі з питань запобігання корупції та виявлення корупції у Житомирській обласній раді, з метою недопущення виникнення подібних ситуацій, врахувати встановлені причини та умови, зазначені в цьому акті в роз`яснювальній роботі з питань дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» серед керівників підприємств, установ та закладів, що є об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст та області. 
Згідно з рішенням вісімнадцятої сесії VIII скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради ОСОБА_1 » із позивачкою було розірвано контракт на підставі пункту 9 частини першої 
статті 36 КЗпП України у зв`язку з неможливістю обіймати посаду керівника закладу загальної освіти як особою, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією.
На виконання зазначеного рішення Житомирської обласної ради, наказом Житомирського обласного спортивного ліцею від 29 березня 2024 року № 22-к, який підписаний заступником директора з навчально-виховної роботи 
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звільнено з посади директора Житомирського обласного спортивного ліцею на підставі пункту 9 частини першої 
статті 36 КЗпП України, у зв`язку з неможливістю обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти як особу, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, 01 квітня 2024 року. 
24 травня 2024 року виконувач обов`язків директора Житомирського обласного спортивного ліцею ОСОБА_3 видав наказ від 24 травня 2024 року № 39-к «Про внесення змін до наказу від 29 березня 2024 року № 22-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Зокрема, слова і цифри «пунктом 9 частини першої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» замінено словами і цифрами «пунктом 9 частини першої статті 36 КЗпП України, пунктом 5 частини другої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту».
Нормативно-правове обґрунтування та мотиви, з яких виходив Верховний Суд
Щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 
Звертаючись до суду з позовом, наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.» ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що застосувавши дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, Житомирська міська рада пропустила місячний строк, встановлений статтею 148 КЗпП України; 
Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Житомирська окружна прокуратура звернулася до Житомирської обласної ради з поданням у порядку, передбаченому частиною третьою статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», 10 листопада 2023 року, тобто саме з цього часу Житомирській обласній раді стало відомо про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, однак рішення про звільнення позивачки Житомирська обласна рада прийняла лише 21 грудня 2023 року, тобто з порушенням строку, встановленого статтею 148 КЗпП України, що є підставою для скасування рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.».
У касаційних скаргах Житомирський обласний спортивний ліцей та Житомирська обласна рада посилаються на те, що такі висновки судів попередніх інстанцій є помилковими, оскільки звільнення ОСОБА_1 не є дисциплінарним стягненням, а відбулося на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України, натомість ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на те, що такий висновок судів є законним та обґрунтованим. 
Перевіривши доводи відповідачів, Верховний Суд виходить з такого. 
Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Засобом реалізації права на працю, що гарантовано Конституцією України, є трудовий договір.
Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частини перша, третя статті 21 КЗпП України). 
Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Згідно з підпунктом «г» пункту 21 контракту, укладеного з директором Житомирського обласного ліцею Житомирської обласної ради, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 21 травня 2021 року цей контракт припиняється з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом. 
За пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Частинами першою та другою статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 пункт 1 статті 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Водночас пунктом 9 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.
Згідно з частиною другою статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» не може обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти особа, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Аналізуючи положення пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України, у якому зазначено про можливість припинення трудового договору з підстав, передбачених іншими законами, та частини другої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту», необхідно дійти висновку про те, що заборона, передбачена цією нормою, застосовується як під час призначення керівника закладу загальної середньої освіти, так і під час перебування особи на вказаній посаді, та може бути самостійною підставою для звільнення відповідного працівника (постанова Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 708/447/23, на яку посилаються відповідачі у касаційних скаргах).
Із матеріалів справи відомо, що постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 30 серпня 2023 року у справі № 296/5057/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частинами першою, другою статті 172-7 КУпАП України, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн.
На підставі подання заступника керівника Житомирської обласної прокуратури від 10 листопада 2023 року № 51-84-8255вих23, розпорядженням голови Житомирської обласної ради від 24 листопада 2023 року № 475-К призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, які сприяли порушенню вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» директором Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінною Л. В., вчиненню нею адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією. 
Згідно з актом службового розслідування від 07 грудня 2023 року, комісія врахувала, що постановою Корольовського районного суду міста Житомира 
від 30 серпня 2023 року у справі № 296/5057/23 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн, який вона сплатила, тобто понесла покарання, а тому відсутні підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. 
Зважаючи на наведене, доводи касаційних скарг Житомирського обласного спортивного ліцею та Житомирської обласної ради про те, що звільнення позивачки не є дисциплінарним стягненням, а відбулося на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України, є обґрунтованими.
За таких обставин, висновок судів попередніх інстанцій про те, що рішення про звільнення позивачки Житомирська обласна рада прийняла лише 21 грудня 2023 року, тобто з порушенням строку, встановленого статтею 148 КЗпП України, що є підставою для скасування рішення вісімнадцятої сесії VІІІ скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 «Про звільнення директора Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради Корінної Л. В.», є помилковим.
Щодо вимог про визнання незаконним та скасування наказу Житомирського обласного спортивного ліцею від 29 березня 2024 року № 22-к 
Звертаючись до суду з позовом, наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу Житомирського обласного спортивного ліцею 
від 29 березня 2024 року № 22-к ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що заступник директора з навчально-виховної роботи Житомирського обласного спортивного ліцею Левончук Н. О. не мала повноважень для підписання наказу від 29 березня 2024 року № 22-к.
Задовольняючи позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Житомирського обласного спортивного ліцею від 29 березня 2024 року № 22-к, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що 
Левончук Н. О., хоча й виконувала обов`язки директора Житомирського обласного спортивного ліцею, однак не мала повноважень на підписання наказу про звільнення працівників, зокрема директора ліцею, оскільки таке право закріплене за особою, визначеною статутом або іншими установчими документами.
У касаційній скарзі Житомирський обласний спортивний ліцей посилається на те, що такий висновок судів попередніх інстанцій є помилковим, оскільки відповідно до наказу Житомирського обласного спортивного ліцею від 21 грудня 2023 року № 230 «Про виконання обов`язків директора ліцею на період лікарняного листа» виконання обов`язків директора ліцею було покладено на заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 з наданням права підпису.
Перевіривши доводи заявника, колегія суддів виходить з такого. 
За змістом пунктів 7.1, 7.2 статуту Житомирського обласного спортивного ліцею від 30 листопада 2021 року (далі - статут) управління ліцеєм від імені територіальних громад сіл, селищ, міст області здійснює орган управління майном у встановленому ним порядку, який спільно з Департаментом освіти і науки облдержадміністрації у межах чинного законодавства України має право приймати рішення з будь-яких питань діяльності ліцею. 
Оперативне управління ліцеєм здійснює його директор. Призначення директора здійснюється у порядку, що встановлений органом управління майном та чинним законодавством, шляхом укладення з ним контракту (пункт 7.3 статуту).
За змістом пункту 1 контракту від 27 травня 2021 року, укладеного між Житомирською обласною радою як органом управління майном, в особі голови Житомирської обласної ради ОСОБА_4 та Корінною Л. В., як керівником, ОСОБА_1 зобов`язалася безпосередньо і через адміністрацію здійснювати поточне (оперативне) управління (керівництво) Житомирським ліцеєм, забезпечувати його статутну діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за навчальним закладом майна, а орган управління майном зобов`язався створити належні умови для організації праці керівника. 
На підставі контракту виникають трудові відносини між керівником та органом управління майном (пункт 2 контракту від 27 травня 2021 року). 
За змістом пункту 11 контракту від 27 травня 2021 року орган управління майном, звільняє керівника у разі закінчення контракту, достроково - за вимогою керівника, а також у випадку порушення ним законодавства та умов контракту. 
Зазначене дає підстави для висновку про те, що відповідно до зазначеного контракту єдиним органом, уповноваженим розірвати, укладений з позивачкою контракт та звільнити її, є Житомирська обласна рада як орган управління майном та роботодавець ОСОБА_1 . 
Із матеріалів справи відомо, що рішенням вісімнадцятої сесії VIII скликання Житомирської обласної ради від 21 грудня 2023 року № 658 розірвано контракт з ОСОБА_1 - директором Житомирського обласного спортивного ліцею, укладений згідно з рішенням Житомирської обласної ради від 27 травня 2021 року № 91, зі змінами, та звільнено її з посади директора зазначеного навчального закладу 21 грудня 2023 року, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 КЗпП України, у зв`язку із неможливістю обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти як особою, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією. 
Наказом Житомирського обласного спортивного ліцею від 21 грудня 2023 року № 230 к, підписаним директором ліцею ОСОБА_1 , на період її лікарняного листа з 21 грудня 2023 року, виконання обов`язків директора ОСОБА_1 покладено на заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 з наданням права підпису. 
Із 21 грудня 2023 року до 29 березня 2024 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному. 
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
Наказом Житомирського обласного спортивного ліцею від 29 березня 2024 року № 22-к, підписаним заступником директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 , звільнено ОСОБА_1 з посади директора ліцею 01 квітня 2024 року на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України.
Аналізуючи наведене, необхідно дійти висновку про те, що Житомирська обласна рада як орган управління майном вирішила розірвати укладений з позивачкою контракт від 27 травня 2021 року та звільнити її у зв`язку неможливістю обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти як особою, яка за рішенням суду визнана винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Фактичне виконання зазначеного рішення роботодавця відбулося шляхом видачі заступником директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 , яка відповідно до наказу від 21 грудня № 230 мала право підпису, наказу від 29 березня 2024 року № 22-к про звільнення позивачки 01 квітня 2024 року, тобто у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, та зобов`язання уповноважених працівників ліцею провести з нею остаточний розрахунок при звільненні. 
За таких обставин, доводи касаційної скарги Житомирського обласного спортивного ліцею про те, що вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 не мала повноважень на підписання наказу від 29 березня 2024 року № 22-к, є обґрунтованими. 
Зважаючи на те, що звільнення ОСОБА_1 з посади директора Житомирського обласного спортивного ліцею відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, відсутні правові підстави для стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та, відповідно, задоволення її касаційної скарги. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення суду першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Касаційні скарги Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради та Житомирської обласної ради задовольнити. 
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року скасувати. 
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Житомирського обласного спортивного ліцею Житомирської обласної ради, Житомирської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	Д. Д. Луспеник  	
Судді:	І. Ю. Гулейков  	
	Г. В. Коломієць  	
	Р. А. Лідовець  	
	Ю. В. Черняк