Справа № 638/8322/17
Провадження № 1-кп/638/361/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року        м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова   ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за кримінальними провадженнями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220480001864 від 16.04.2017 та 12017220480003465від 11.07.2017за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, тимчасово не працює, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.10.2003 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.309, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 24.04.2007 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 395, ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 30.12.2010 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ст. 395, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 23.08.2017 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 місяця арешту;
- 13.08.2019 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;
- 10.11.2021 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 01.02.2022 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 15.04.2017 близько 19:15 годин, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ "ФОЗЗІ ФУД", "Сільпо", який розташований за адресою: м. Харків, пр-т Людвига Свободи, 30, перебуваючи в залі вище вказаного магазину, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до прилавку та, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, викрав чотири плитки молочного шоколаду марки "Корона "Мах Fun", вагою 160 г, вартість яких, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №6292 від 24.04.2017, складає 199,96 коп.
Однак, свій злочинний намір ОСОБА_4 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході із супермаркету був затриманий співробітниками охорони магазину, у результаті чого розпорядитися викраденим майном на власний розсуд не мав можливості.
Крім того, 23.06.2027 о 18:00 годин ОСОБА_4 перебував у приміщені супермаркету "Сільпо" ТОВ "Сільпо-Фуд", розташованому за адресою: м. Харків, пр-т Перемоги, 62, і у нього раптово винник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме товару, який належить ТОВ "Сільпо-Фуд".
Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи вільний доступ до товарів, які були розташовані в торгівельному залі вищевказаного магазину, взяв з полиці один пакунок цукерок "Ferrero Collection T 24" , вагою 269,4 г. та одну залізну банку зі слабоалкогольним напоєм "Revo", об`ємом 0,5 л., вартість яких згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №13115 від 24.07.2027, складає 374,00 грн та 27,99 грн відповідно.
Після чого, ОСОБА_4 пройшов лінію кас магазину, не розплатившись за товар, та вийшов з його приміщення, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ "Сільпо-Фуд" матеріальну шкоду на загальну суму 401,99 грн.
Крім того, 04.08.2017 близько 15:00 годин ОСОБА_4 , перебуваючи у магазині "Ева" ТОВ "Руш", розташованому за адресою: м. Харків, пр-т Людвига Свободи, 31, знаходився у торгівельному ряду з парфумами, в цей час у нього раптово винник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діяннями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, він взяв до рук один флакон туалетної чоловічої води фірми "Версаче О Фреш", об`єм 100 мл., вартість якої, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №15455 від 29.08.2017, складає 1199,00 грн та поклав її до лівої кишені шорт, в які він був одягнений. Після цього ОСОБА_4 , деякий час перебуваючи у магазині "Ева", рухався вздовж торгівельних рядів з продукцією та роздивлявся товар. Після чого поступово наблизився до виходу з магазину. Коли ОСОБА_4 знаходився поруч з виходом з магазину він різко швидким кроком вийшов з магазину. При цьому спрацювали "антікрадіжні ворота" та на їх сигнал зреагували продавці магазину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_5 вибігла з магазину та голосно закликала ОСОБА_4 зупинитися та повернути викрадений ним товар. Також з магазину вибігла ОСОБА_6 , яка намагалась наздогнати ОСОБА_4 та вимагала від останнього зупинитися та повернути викрадене ним майно. На законні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 останній не реагував та, розуміючи, що його злочинні дії перестали бути таємними, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, однак бажаючи довести свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном до кінця, зник у невідомому напрямку.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ТОВ "Руш" матеріальні збитки на загальну суму 1199,00 грн.
Представник потерпілого ТОВ "Сільпо-Фуд" ОСОБА_7 та представник потерпілого ТОВ "Руш" ОСОБА_8 надали до суду заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності .
У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі, все викладене в обвинувальних актах підтвердив, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і про обставини вчинення інкримінованих йому злочинів пояснив так, як це викладено в обвинувальних вироках. Зазначив, що скоїв злочини через скрутні життєві обставини, вже відбув покарання у виді позбавлення волі за скоєння попередніх злочинів, зробив висновки та хоче одружитися і не повторювати свої попередні помилки. 
Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень (злочинів), пояснюють мотиви скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України по епізоду від 15.04.2017, та за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду від 23.06.2017 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набув чинності Закон України щодо внесення змін до ст. 51 КУпАП, зокрема щодо зміни вартості викраденого майна та відповідно декриміналізації діянь по викраденню майна на суму до 1664 грн. Отже наразі його дії за епізодами від 15.04.2017 та 23.06.2017 кваліфікуються як дрібна крадіжка, що є підставою для закриття кримінального провадження, ураховуючи положення статті 5 КК України, положення статтей 284, 479-2 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_4 підстава та наслідки закриття провадження за вказаними вище епізодами зрозумілі.
У скоєному щиро кається, вказав, що зробив для себе належні висновки, просить його суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчинених кримінальних правопорушеннях, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В частині закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України по епізоду від 15.04.2017 та за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду від 23.06.2017 обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Так, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до частин 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.
Згідно з положеннями зазначеного Закону, ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Згідно з п.п. 169.1.1, п. 169.1 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2026 року встановлений в розмірі 3328 грн.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Так, вимогами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу (абзац 5 ч. 7 ст. 284 КПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Як вбачається із обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 16.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220480001864, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення одного епізоду 15.04.2017, таємного викрадення чужого майна (крадіжка), а саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України на суму 199 грн 96 коп.
Крім того, як вбачається із обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 11.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017220480003465, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення за епізодом від 23.06.2017 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), а саме за ч. 2 ст. 185 КК України у сумі 374,00 грн та 27,99 грн.
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , і обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд вважає клопотання прокурора ОСОБА_3 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України по епізоду 04.08.2017 року, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме як відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання по справі є щире каяття обвинуваченого, який визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкував про вчинене, негативно оцінював вчинені ним злочини, продемонстрував готовність понести заслужене покарання, а також бажання виправити ситуацію шляхом відшкодування майнової шкоди, спричиненої ТОВ "Руш" у розмірі 1199,00 грн.
Обставини, що обтяжують покарання по справі судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
При призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2022 року останній засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 2 ст. 186 КК України було вчинено ОСОБА_4 до постановлення вищевказаного вироку.
Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, та при призначенні покарання за сукупністю злочинів обрати остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирався.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-1, 96-2 КК України - відсутні.
Цивільний позов по справі задовольнити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ТОВ "Руш" матеріальну шкоду у розмірі 1199,00 грн.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно з довідками витрати, понесені на проведення судово-товарознавчих експертиз складають:
№ 6292 від 24.04.2017 - 99,00 грн;
№ 13115 від 24.07.2017 - 495,00 грн;
№ 15455 від 29.08.2017 - 495,00 грн.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за епізодом від 23.06.2017 та за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 04.08.2017 - задовольнити.
Кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за епізодом від 23.06.2017 та ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 04.08.2017, закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2022 року та за даним вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України у строк призначеного покарання зарахувати строк повністю відбутого покарання за попереднім вироком. У зв`язку з чим вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.
Цивільний позов задовольнити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ "Руш" (код ЄДРПОУ 32007740, адреса реєстрації м. Дніпро, вул. Антоновича, б. 6) матеріальну шкоду у розмірі 1199,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 6292 від 24.04.2017 у розмірі 99,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 13115 від 24.07.2017 у розмірі 495,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 15455 від 29.08.2017 у розмірі 495,00 грн. 
Речові докази: 
- 4 плитки шоколаду "Корона Max Fun", визнані речовим доказом постановою від 16.04.2017, повернути власнику ТОВ "СІЛЬПО-ФУД";
- диск білого кольору з написом "Сильпо, кража 23.06.2017, вечер" та диск стандартного розміру заводського виготовлення округлої форми, наданий представником магазину "Єва", визнаний речовим доказом постановою від 09.09.2017, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя                          ОСОБА_1