Справа № 357/106/26
Провадження № 2/357/2695/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

14 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що його матір ОСОБА_3 за ордером №9451 від 16.07.1973 року отримала право на вселення разом із сім`єю з 5 чоловік, в 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Позивач проживає в квартирі з 16.07.1973 , а з 1991 року в даній квартирі поселилася дружина позивача . На даний час в квартирі мешкає позивач з дружиною та двома синами. До 2019 року в квартирі був зареєстрованим брат позивача ОСОБА_4 . Відповідач, який приходиться позивачу племінником, з 2001 року був зареєстрованим в даній квартирі, але фактично проживав по АДРЕСА_2 . Відповідач ніколи не вселявся до спірної квартири і не проживав там. Відповідач був притягненим до кримінальної відповідальності, до 14 лютого 2022 року перебував в місцях позбавлення волі. Відповідач обіцяв знятися з реєстрації в квартирі де мешкає позивач з родиною, але так і не вчинив жодних дій. Відповідач без поважних причин, більше 6 місяців не проживає в квартирі, не є членом сім`ї позивача, не несе витрат на утримання житла, а тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою : АДРЕСА_3 .
Позивач в судовому засіданні позов підтримав. 
В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованими листами, а також, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. 
На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
В судовому засіданні встановлено, що МО СССР видало на ім`я ОСОБА_3 ордер №9451 від 16.07.1973 року на право зайняття в АДРЕСА_3 , Даний ордер було видано на заселення сім`ї з 5-ти осіб, (квартиронаймач ОСОБА_3 та члени її сім`ї – чоловік ОСОБА_5 , сини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.15). 
Встановлено, що станом на 19.11.2025 року в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані чотири особи : ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_9 (дружина позивача), ОСОБА_10 (син позивача) та ОСОБА_2 (відповідач) (а.с.14).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував в місцях позбавлення волі та 14.02.2022 був звільнений з ДУ Миколаївської ВК №50 (а.с.16)
Позивач суду пояснив, що відповідача було зареєстровано в помешканні квартири АДРЕСА_4 на прохання його батька ОСОБА_11 , потрібно було місце реєстрації, бо по фактичному місцю проживання, власник житла відмовляв в реєстрації його дитини. Фактично відповідач ніколи не вселявся в спірну квартиру. Наразі, місце перебування відповідача нікому не відоме. 
Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , який приходиться позивачу рідним братом, суду дав показання, що відповідача не бачив більше 20 років. В квартирі АДРЕСА_4 живе позивач зі своєю родиною. Свідок ОСОБА_9 , яка приходиться позивачу дружиною, дала суду показання, що з 1996 року мешкає в квартирі АДРЕСА_5 раз бачила відповідача який приходиться племінником позивачу. Відповідач ніколи не проживав в спірній квартирі. Допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які проживають по-сусідству з позивачем, суду дали показання, що не знайомі з відповідачем та ствердили, що в квартирі АДРЕСА_4 проживає позивач з дружиною та двома дітьми.
При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
За ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, врегульовані нормами ЦК України та ЖК України.
Відповідно до Закону України «Про основні засади житлової політики» від 13.01.2026 (який набрав законної сили 15.02.2026) Житловий кодекс України втратив чинність, крім статей 31-42, 43-46, 47-49, 51-53, 57-60, 71, 72, 127-132-2, що продовжують діяти до дня початку функціонування Єдиної інформаційно-аналітичної житлової системи.
Згідно ст. 34 Закону України «Про основні засади житлової політики» (далі Закон № 4751-IX) держава забезпечує особам належні та рівні умови для захисту права на житло в порядку і спосіб, визначені законом. Власник або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на житло відповідно до закону. Захист права на житло здійснюється особами у спосіб, визначений законодавством.
За ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.1985 року /зі змінами/ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. 
Аналізуючи обставини та докази даної справи, суд не встановив поважної причини відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації. Тобто, судом не встановлено випадків, передбачених ст. 71 ЖК України, за якими жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Зокрема, в даному спорі відсутні дані, що відповідач призваний на строкову військову службу або направлений на альтернативну (невійськову) службу, чи тимчасово виїхав з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням, чи виїхав на лікування, чи перебуває в місцях позбавлення волі, під арештом.
Натомість встановленим є те, що відповідач ніколи постійно не проживав в даній квартирі, не підтримує відносин з мешканцями цієї квартири, не утримує житлове приміщення. 
Отже, відповідач не проживає в даному помешканні більше 6 місяців без поважних причин, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідачем до вказаного житла. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, чи мала місце домовленість між сторонами щодо користування квартирою, - суду не надано, а тому, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житлом.
Згідно ст.є 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в сумі 1211 грн. 20 коп. (судовий збір) (а.с.1).
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1211 грн. 20 коп. (тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд –якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в апеляційному порядку. 
Позивач : ОСОБА_1 / АДРЕСА_6 /
Відповідач : ОСОБА_2 / АДРЕСА_6 /
Повний текст рішення виготовлено 14.04.2026 року. 
Суддя    	О. Я. Ярмола