УХВАЛА
09 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 638/20690/23
провадження № 51-668ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року щодо останнього, 
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
До касаційної скарги додав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вище судових рішень, де навів обґрунтування, в якому зазначив належні підстави того, що сторона захисту була позбавлена можливості вчасно подати касаційну скаргу.
Суд касаційної інстанції, враховуючи наведені причини пропуску строку та обставини звернення сторони захисту з касаційною скаргою, вважає за необхідне поновити захиснику  ОСОБА_4 строк для подачі касаційної скарги.
Водночас, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому суд касаційної інстанції, з огляду на приписи ч. 1 ст. 433 КПК, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Захисник у касаційній скарзі висуває вимогу скасувати оскаржені судові рішення з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, та закрити кримінальне провадження, проте указана вимога суперечить мотивам касаційної скарги, наведеним на її обґрунтування.
На обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК), захисник наводить доводи щодо наявності відповідних підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК, з урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин щодо перебування засудженого в певний період часу, після інкримінованих йому за ч. 5 ст. 407 КК подій, на бойових позиціях та отримання тяжкого поранення під час виконання бойового завдання.
Разом з тим, доводів на обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 402 КК, з посиланням на відповідні підстави, передбачені в ст. 284 КПК, захисник в касаційній скарзі не наводить.
Крім того, у скарзі йдеться про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. 
Відповідно до приписів ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Проте касаційна скарга захисника не містить обґрунтування явної невідповідності призначеного судом за ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 402 КК покарання, яке призначене у розмірі, наближеному до мінімального, визначеному в санкції цих норм КК, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 70 КК. У касаційній скарзі відсутні мотиви до спростування висновків судів попередніх інстанцій в цій частині.
Захисник формально посилається на сукупність певних обставин, які, за його доводами, не були враховані судами при призначенні покарання, натомість не обґрунтовує, чи були стороною захисту реалізовані відповідні повноваження, передбачені ч. 2 ст. 92, статтями 22, 26 КПК, для доведення таких обставин до суду, зокрема відповідних довідок, характеристик тощо, якщо так, то яких саме норм кримінального процесуального закону було недотримано судами щодо перевірки та оцінки таких даних.
Також Суд звертає увагу, що обґрунтування касаційної скарги щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість суперечить вимозі про скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження. У випадку обґрунтованості доводів про явно несправедливе покарання суд касаційної інстанції, відповідно до приписів пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 436 КПК, наділений повноваженнями лише скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, а також змінити судове рішення, натомість такої вимоги у касаційній скарзі не висувається.
Крім того, захисник до касаційної скарги додає, серед інших, копію характеристики на ОСОБА_5 від командира військової частини НОМЕР_1 , при цьому, як видно із встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин кримінального провадження, останній перебував на військовій службі в іншій частині. 
В касаційній скарзі не йдеться про те, на яких підставах ОСОБА_5 змінив місце несення військової служби, що може слугувати перешкодою суду касаційної інстанції до встановлення наявності достатніх умов для можливості застосування положень ч. 5 ст. 401 КК, зокрема у частині встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 цього Кодексу, вперше.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд стороною, що безпосередньо виходить із приписів ч. 2 ст. 433 та ч. 3 ст. 26 КПК, а тому не може самостійно відшуковувати відповідні підґрунтя для задоволення касаційної скарги. 
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги 
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Поновити захиснику ОСОБА_4  строк на касаційне оскарження вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року щодо останнього залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3