Справа № 308/4543/26

Р І Ш Е Н Н Я 
 І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Наумової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання – Сабо І.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою де заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. 
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово окупованій території України – місто Донецьк, Донецька область помер батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.02.2026 року серії НОМЕР_1 , яке видане Донецьким районним відділом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції ДНР та медичною довідкою про смерть №C-03548, що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), які знаходяться на території непідконтрольній державній владі України. ОСОБА_2 на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що встановлення факту смерті батька ОСОБА_2 має для нього юридичне значення, оскільки дає право для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами України та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та з подальшою реалізацією її спадкових прав, як спадкоємця.
Заявник зазначає, що він звернувся із усним запитом до відділу ДРАЦС у м. Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, щодо реєстрації смерті батька, проте отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті з причини того, що смерть настала на тимчасово окупованій території України, тому отримати свідоцтво про смерть для здійснення реєстрації смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України заявник не має можливості та відсутній встановлений чинним законодавством України документ, який є підставою для державної реєстрації смерті. 
Внаслідок цих обставин станом на сьогодні у заявника ОСОБА_1 відсутні документи, які дозволяли б зареєструвати смерть згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про смерть встановленого Україною зразка.
На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт смерті його батька громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації померлого: Донецька область, місто Донецьк.
За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2026 року судом було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 308/4543/26, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.
Заявник ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. 
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, надані заявником в обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.
Пунктом «ґ» ч. 1 розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 громадянин України ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин ОСОБА_1 , являється батьком ОСОБА_1 .
Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Згідно з копією документа, який міститься в матеріалах справи, не відповідного зразка із назвою «справка о смерти № С-03548», виданої «18 февраля 2026» року, ОСОБА_2 , «дата смерти ІНФОРМАЦІЯ_6 ». 
Згідно з копією документа, який міститься в матеріалах справи, не відповідного зразка із назвою «Свидетельство о смерти серии НОМЕР_1 виданого 18 февраля 2026 року» ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , місто смерті вказано «днр, г.Донецк»
Як зазначає заявник - ОСОБА_1 , звертався із усним запитом до відділу ДРАЦС у м. Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, щодо реєстрації смерті батька, проте отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті з причини того, що смерть настала на тимчасово окупованій території України, тому отримати свідоцтво про смерть для здійснення реєстрації смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України заявник не має можливості та відсутній встановлений чинним законодавством України документ, який є підставою для державної реєстрації смерті.
Відтак, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України, введено в Україні воєнний стан у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває станом на час розгляду цієї справи.
Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940.
Частиною першою статті 6 Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.
Відповідно до Розділу 5 пункт 14 згідно наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» державна реєстрація смерті іноземців та осіб без громадянства проводиться на загальних підставах з дотриманням вимог чинного законодавства України. У цих випадках паспортні документи померлого невідкладно надсилаються до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації для подальшого направлення їх до Міністерства закордонних справ України або повертаються особі, яка супроводжує тіло померлої особи, про що в графі "Для відміток" актового запису про смерть робиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом цієї особи.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
За змістом ч. 2 ст. 49 ЦК України актом цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частин третьої та четвертої цієї статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
У зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала в населеному пункті на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження у зв`язку з бойовими діями, суд дійшов висновку щодо неможливості отримання заявником лікарського свідоцтва про смерть встановленого зразка, виданого компетентним органом державної влади України.
Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки надає право для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами, а саме відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за місцем проживання заявника і отримання свідоцтва про смерть матері встановленого зразку та для реалізації спадкових прав.
Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Враховуючи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на території України, яка входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309. Відповідно на території місто Донецьк, Донецька область, яка є окупованою, органи державної влади та місцевого самоврядування України не функціонують. Відповідно до зазначеного місто Донецьк - тимчасово окупована територія України станом на сьогоднішній день.
Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
На підставі викладеного, а також враховуючи, що встановлення факту смерті можливе лише у судовому порядку, а викладені у заяві обставини знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що подана заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст. 144 СК України, ст. ст. 12, 81, 144, 258-265, 315-319 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд,
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , де заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України – задовольнити повністю.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, Донецької області, Україна.
Рішення суду допустити до негайного виконання.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 .
Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 25999022, що знаходиться за адресою: вул. Небесної Сотні, 5, м. Ужгород, Закарпатська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

 Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду
Закарпатської області Н.В. Наумова