Справа153/223/26
Провадження2/153/109/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Швеця Р.В.
за участю секретаря судового засідання Сарафімовської Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Устюжна Устюженського району Вологодської області російській федерації померла ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Вітрівка Чернівецького району Вінницької області. За життя, а саме: 19.04.2016, ОСОБА_2 склала заповіт, в якому належну їй земельну ділянку з кадастровим номером: 0525686600:10:001:0017, площею 2,0126 га, яка розташована на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, заповіла йому.Вказаний заповіт складений 19.04.2016 нотаріусом по нотаріальному округу Устюженського району Вологодської області Чупріковим В.Л. та зареєстрований в реєстрі за №1-803. Позивач зазначив, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 у встановлені законом строки він звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачеві було відмовлено, оскільки вказаний заповіт посвідчений на території російської федерації і дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь від 22 січня 1993 року зупинено на підставі Закону №2783-ІХ від 01.12.2022, хоча сам заповіт складено в період чинності вказаної конвенції. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить визнати за ним – ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розміром 2,0126 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області та за життя на підставі державного акта, серії ЯЖ №379517 від 20.02.2009 належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Устюжна Устюженського району Вологодської області російська федерація. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, вх.№1822 від 10.03.2026, про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.
Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, суду надано письмову заяву, вх.№1309 від 25.02.2026 за підписом міського голови, про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Устюжна Устюженського району Вологодської області, російська федерація, померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 05.03.2025 Територіальним відділом РАЦС №6 Головного управління реєстрації актів цивільного стану Вологодської області (а.с.15, 16).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,0126, розташованої на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, кадастровий номер 0525686600:10:001:0017, цільове призначення якої – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ №379519, виданого 20.02.2009 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.9) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №31260867 (а.с.11).
19.04.2016 року ОСОБА_2 (спадкодавець) на території російської федерації, де вона на той час проживала, а саме: село Крестці Устюженського району Вологодської області, склала заповіт 35 АА 0887440, посвідчений нотаріусом нотаріального округу Устюженського району Вологодської області Чупріковим В`ячеславом Леонідовичем, що був зареєстрований в реєстрі за №1-803, згідно з яким на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 0525686600:10:001:0017, площею 2,0126 га, що знаходиться на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.12, 13-14).
Відповідно до вказаного заповіту та свідоцтва про смерть місце проживання ОСОБА_2 на день смерті було зареєстровано по АДРЕСА_1 , російської федерації. 
Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця, відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №108/2025, а також постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №125/02-31 від 05.12.2025.
02.06.2025 ОСОБА_1 (позивач) подав заяву приватному нотаріусу Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинській Г.А. про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 
02.06.2025 приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинською Г.А. була проведена реєстрація спадкової справи №108/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 . 
Із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №125/02-31 від 25.12.2025 встановлено, що приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинська Г.А. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,0126 га, кадастровий номер 0525686600:10:001:0017, мотивуючи свою відмову тим, що перевірити дійсність заповіту, складеного за останнім місцем реєстрації померлої ОСОБА_2 (російська федерація), наявність спадкової справи (російська федерація), заборон та арештів на майно померлої можливості немає, оскільки дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь від 22.01.1993 року зупинено на підставі Закону України №2783-ІХ від 01.12.2022 (а.с.20).
Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами-членами СНД (зокрема, Україною і російською федерацією) та ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
Однак, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».
Відповідно до цього Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.
Разом з тим, з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі. Відповідно до Закону України від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» Конвенція набрала чинності для України з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь.
Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.
Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Згідно з п.1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (в редакції, яка діяла на час смерті спадкодавця) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо спадкодавець, якому майно належало на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право».
Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України.
Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р., №7 «Про судову практику у справах про спадкування» також визначає, що: «При вирішенні спору щодо спадкування прав на майно, яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця, необхідно з`ясовувати чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного договору».
Враховуючи ту обставину, що між Україною та РФ відсутні будь-які договори про правову допомогу, тому перевірити дійсність заповіту, складеного за останнім місцем реєстрації померлої ОСОБА_2 (російська федерація), наявність спадкової справи (російська федерація), заборон та арештів на майно померлої неможливо, отже, правовідносини, що склалися, регламентуються Законом України «Про міжнародне приватне право», Цивільним Кодексом України.
02 червня 2025 року нотаріус прийняла від позивача копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та копію заповіту ОСОБА_2 та відкрила спадкову справу. Вказане свідчить про те, що нотаріус пересвідчилася у достовірності цих документів.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита у відповідності до статті 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", оскільки до складу спадкового майна входить нерухоме майно – земельна ділянка, яка знаходиться на території України.
Інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини в спадковій справі відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №164, встановлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальної дії вчиняються з урахуванням таких особливостей (заборон):
1) Незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією» у разі звернення такої особи за вчиненням нотаріальної дії - нотаріус відмовляє у її вчиненні. Зазначені обмеження діють до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, та не поширюються на звернення юридичних осіб, визначених абзацами шостим дев`ятим підпункту 1 пункту 1 зазначеної постанови КМУ, та на нотаріальні дії щодо: засвідчення справжності підпису на заяві про вихід з громадянства російської федерації. видачі свідоцтва про право на спадщину, посвідчення заповіту військовополоненого.
Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією» до осіб, пов`язаних з державною агресором, віднесені громадяни Російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах.
Позивач є громадянином України, що підтверджується його паспортом, ніколи не був громадянином російської федерації і не проживав на території російської федерації, а, отже, не є особою, пов`язаною з державою-агресором в розумінні постанови КМУ від 3 березня 2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією».
Позивач, як громадянин України, як особа, яка не пов`язана з державою агресором, звернулася за видачею свідоцтва про право на спадщину, тому до нього не можуть бути застосовані обмеження, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №164.
Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_2 в розумінні статті 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", якою визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України.
Матеріли спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , підтверджують ту обставину, що жодна особа (крім позивача) не зверталась із заявою про прийняття спадщини за місцем знаходження нерухомого майна, що належало спадкодавцю в Україні.
Прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташоване на території України.  Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №398/1796/20, постанова від 13 березня 2023 року.
Отже, враховуючи вказаний правовий висновок, слід дійти до висновку про те, що єдиним спадкоємцем на отримання спадщини померлої ОСОБА_2 , розташованої на території України, є ОСОБА_1 .
Заповіт ОСОБА_2 складений до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та на час відкриття спадщини, мав юридичну силу офіційних документів на території України.
З часу виходу України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами-членами СНД (зокрема, Україною і російською федерацією), можливість отримання в компетентних органах російської федерації будь-яких підтверджуючих документів чи відомостей про смерть ОСОБА_2 та складання заповіту, які б дали змогу легалізувати їх на території України - припинено.
Однак, ця обставина не може бути законною підставою для позбавлення позивача права на отримання у спадщину спірної земельної ділянки, що належала при житті спадкодавцю.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з дими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина 2 статті 1236 ЦК України).
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16).
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_1 не є громадянином рф, а є громадянином України та єдиним спадкоємцем по заповіту щодо спірного майна, після смерті спадкодавця вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення
На стягненні судових витрат позивач не наполягає, користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 211, 247, 263, 264, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 2,0126 га., кадастровий номер 0525686600:10:001:0017, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, і за життя на підставі державного акта, серії ЯЖ №379517 від 20.02.2009 року, належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Устюжна Устюженського району Вологодської області російська федерація.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Відповідач: Ямпільська міська рада Вінницької області, місцезнаходження: 24500, вул. Свободи, 132 м. Ямпіль Вінницька область, код ЄДРПОУ – 03772660.

Суддя Р.В. Швець