Справа № 445/256/26
Провадження № 1-кп/445/241/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 

з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026141450000024 від 21.01.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глиняни Золочівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, працюючого начальником зміни охорони в ТЗОВ "Акріс -Захід", військовозобов`язаного, одруженого, раніше несудимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, -
в с т а н о в и в :
о 17 годині 43 хвилини 6 січня 2026 року інспектор Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного Управління Національної поліції у Львівській області (далі—СРПП ВнП №2) старший сержант поліції ОСОБА_5 , старший інспектор СРПП ВнП №2 капітан поліції ОСОБА_6 , заступник начальника СРПП ВнП №2 капітан поліції ОСОБА_7 і начальник СРПП ВнП №2 майор поліції ОСОБА_8 під час безперервного патрулювання території Глинянської міської громади Львівського району Львівської області на предмет дотримання водіями Правил дорожнього руху України (затверджених Постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року у відповідних редакціях (далі—Правила), рухаючись, на патрульному автомобілі марки «Toyota» (номерний знак—1270), виявили і зупинили на дорозі поблизу житлового будинку №10 по вул. Торговій у м. Глиняни (Глинянська міська громада) автомобіль марки «Dacia Dokker» (реєстраційний номер— НОМЕР_1 ) під кермуванням ОСОБА_4 .
Поліція відповідно до покладених на неї завдань забезпечення публічного порядку, охорони інтересів суспільства і протидії злочинності вживає заходів щодо виявлення, припинення та притягнення винних осіб до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень (стаття 1, пункти 1-3 статті 2 і пункт 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі—Закон). 
Як встановили згадані поліцейські на виконання статтей 1 і 2 та пункту 3 частини 1 статті 23 Закону, ОСОБА_4 порушив такі вимоги Правил, а саме:
- під час руху транспортного засобу не користувався ременем безпеки (підпункт «в» пункт 2.3 Правил), що є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 5 статті 121 КУпАП;
- кермував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота) (підпункт «а» пункту 2.9 Правил), що є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП.
Як наслідок, старший інспектор СРПП ВнП №2 ОСОБА_6 о 17 години 49 хвилин 6 січня 2026 року запропонував ОСОБА_4 на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу або у визначеному відповідно до законодавства закладі охорони здоров`я.
Тоді у ОСОБА_4 раптово виник єдиний кримінально-протиправний умисел, спрямований на пропозицію надання поліцейським як службовій особі неправомірної вигоди для уникнення передбаченої законом відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 121 і 130 КУпАП.
Службовими особами у розумінні статті 369 КК України є, між іншим, представники влади (пункт 1 примітки до статті 364 КК України).
Представниками влади є працівники державних органів, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги і приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними особами незалежно від їхньої відомчої належності чи підлеглості (абзац 2 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26 квітня 2002 року).
Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними особами (частина 2 статті 62 Закону).
Отже, у розумінні Закону, Постанови Пленуму і КК України поліцейські у розумінні статті 369 КК України є службовими особами як представники влади.
Пропозицією неправомірної вигоди службовій особі у розумінні статті 369 КК України є висловлення службовій особі наміру про надання неправомірної вигоди (пункт 3 примітки до статті 354 КК України).
У подальшому, з 17 години 52 хвилин до 17 години 58 хвилин 6 січня 2026 року ОСОБА_4 у рамках реалізації свого раптово виниклого кримінально-протиправного умислу, перебуваючи на місці зупинки у стані алкогольного сп`яніння поблизу згаданого патрульного автомобіля, достеменно знаючи, що присутні поліцейські є службовими особами та незважаючи на неодноразові попередження цих поліцейських про кримінальну відповідальність за пропозицію і надання неправомірної вигоди службовій особі, восьмикратно висловив поліцейським намір надати їм неправомірну вигоду у розмірі 200 євро (9 тис. 902 грн. 72 коп. за офіційним курсом Національного банку України на момент події) за нескладання ними щодо нього протоколів про згадані адміністративні правопорушення, тобто у розумінні пункту 3 примітки до статті 354 і пункту 1 примітки до статті 364 КК України скоїв пропозицію неправомірної вигоди службовій особі.
Однак поліцейські СРПП ВнП №2 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відмовились від згаданої неправомірної пропозиції ОСОБА_4 та склали щодо нього протоколи про скоєння адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 121 і частиною 1 статті 130 КУпАП.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
В судовому засіданні обвинувачений обставини вказані в обвинувальному акті визнав повністю та підтвердив їх у своїх показах, просить суворо його не карати.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Таким чином, суд вважає доведеним факт пропозиції ОСОБА_4 надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в його інтересах, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, відсутність тяжкості заподіяних правопорушенням наслідків, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, а тому обвинуваченому слід призначити покарання, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, яке суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, передбаченого ч.2 ст. 50 КК України.
Заходи забезпеченнякримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати, понесені державою на залучення експерта чи спеціаліста, відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України,
Керуючись 50, 65-67, ч.1 ст. 369 КК України, ст.349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень).
Речові докази: компакт-диски"DVD-R", на якому містяться відеофайли: "NO20260106-174044-000151-20260106185142"; "01200 00120020260106175123 0003A"; "01200 00120020260106183900 0004A" із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора з інвентаризаційним номером «01200-001200», за період часу 06.01.2026 року, та відеозапис із відеоресстратора із службового автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_2 » (інвентаризаційний номер відеореєстратора «70mai М300» за період часу 06.01.2026 рок - залишити при матеріалах кримінального провадження №12026141450000024 від 21.01.2026 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя               ОСОБА_1